ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2026 р.	Справа № 520/9908/26	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Мінаєвої К.В.,
Суддів: Ральченка І.М. , Катунова В.В. ,
за участю секретаря судового засідання Колодкіної Н.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Єдність» на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 23.04.2026 (головуючий суддя І інстанції: Полях Н.А., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022) по справі № 520/9908/26
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Єдність» 
до  Головного управління ДПС у Харківській області  
третя особа:  Товариство з обмеженою відповідальністю «Інтерпроектбуд» 
про визнання наказу протиправним,
ВСТАНОВИВ:
І. Зміст заяви та її обґрунтування.
Товариство з обмеженою відповідальністю «Єдність» (далі – заявник) звернулось до Харківського окружного адміністративного суду із заявою про забезпечення позову до пред`явлення позову, в якій просило:
зупинити проведення документальної позапланової виїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю «ЄДНІСТЬ» (код ЄДРПОУ: 32300887), податкова адреса: вул. Донецька, буд. 2. м. Зміїв, 63404, з 22 квітня 2026 року тривалістю 5 робочих днів призначену Наказом № 1727-п від 21.04.2026р. Головного управління ДПС у Харківській області ДПС України.
В обґрунтування заяви зазначав, що має намір звернутися до суду з адміністративним позовом про визнання протиправним та скасування наказу Головного управління ДПС у Харківській області від 21.04.2026 № 1727-п про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «ЄДНІСТЬ» за період з 01.01.2020 по 21.04.2026. Вказував про відсутність підстав для призначення перевірки, оскільки контролюючим органом, на думку заявника, помилково застосовано положення підпункту 78.1.7 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України, позаяк фактично мало місце не виділення юридичної особи, а відчуження частки у статутному капіталі іншого підприємства, у зв`язку з чим відсутні рішення засновників про виділення, не складено розподільчий баланс та не створено нових юридичних осіб.
Також заявник зауважував, що оскаржуваний наказ не містить конкретних підстав для проведення перевірки, не визначає, які саме відомості та від якого державного реєстратора отримані податковим органом, що, на його думку, свідчить про невідповідність наказу вимогам податкового законодавства. Крім того, податковим органом неправильно ототожнено правові категорії «виділення» та «перетворення», що призвело до безпідставного визначення ТОВ «ЄДНІСТЬ» суб`єктом перевірки замість іншого підприємства, та, відповідно, до незаконного, на думку, заявника, призначення перевірки.
Заявник зазначав, що станом на момент подання заяви перевірка не розпочата, наказ про її проведення директору товариства не вручено, а про його існування стало відомо лише через електронний кабінет платника податків.
Наведені обставини, на думку заявника, свідчать про очевидну протиправність дій контролюючого органу та відсутність правових підстав для проведення перевірки, а невжиття заходів забезпечення позову може призвести до порушення прав та інтересів товариства. 
ІІ. Зміст ухвали суду першої інстанції.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 23.04.2026 відмовлено у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «ЄДНІСТЬ» про забезпечення позову до пред`явлення позову Товариства з обмеженою відповідальністю «ЄДНІСТЬ» до Головного управління ДПС у Харківській області, третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «ІНТЕРПРОЕКТБУД» про визнання наказу протиправним.
Відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що надані заявником докази не свідчать про очевидну протиправність оскаржуваного наказу, а доводи заявника з цього приводу фактично зводяться до незгоди з правовою оцінкою контролюючого органу та тлумаченням ним норм податкового законодавства, що підлягає перевірці судом під час розгляду справи по суті. При цьому, сам по собі факт призначення перевірки не є таким, що унеможливлює виконання можливого рішення суду у разі задоволення позову, оскільки у випадку визнання оскаржуваного наказу протиправним та його скасування, правові наслідки проведеної перевірки можуть бути усунуті у встановленому законом порядку. Сама ж лише незгода заявника із наказом суб`єкта владних повноважень та намір звернення до суду з позовом про його скасування, ще не є достатньою підставою для застосування судом заходів забезпечення позову. В заяві про забезпечення адміністративного позову не наведено конкретних обґрунтувань порушення прав позивача із обов`язковим підтвердженням цього відповідними доказами, а також посилання на явну протиправність дій відповідача, які можуть бути встановлені лише під час розгляду справи по суті, що є безумовною підставою для відмови у застосуванні попереднього судового захисту у вигляді забезпечення позову. 
ІІІ. Підстави апеляційного оскарження та їх обґрунтування.
Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю «Єдність» подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 23 квітня 2026 року по справі № 520/9908/26; прийняти нове рішення: яким задовольнити заяву ТОВ «Єдність» про забезпечення позову до подання позовної заяви.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт вказує, що суд першої інстанції не надав належної правової оцінки доводам заявника, що є порушенням процесуального права. Обґрунтуванням заяви було неприйняття ТОВ «Єдність» жодного засновницького рішення про виділ. Після продажу корпоративних прав у статутному капіталі в Дочірньому підприємстві «Інтерпроектбуд» громадянину ОСОБА_1 новим власником статутного капіталу підприємства змінено організаційно-правову форму з дочірнього підприємства на товариство з обмеженою відповідальністю. Водночас зміна організаційно-правової форми є перетворенням, що не дає право податковому органу на проведення позапланової виїзної перевірки.
Оскільки апелянт вважає наказ про проведення перевірки протиправним, він не може допустити податківців до перевірки, що відповідно до статті 94 Податкового кодексу України тягне за собою адміністративний арешт та штраф на керівника підприємства. Крім того, при застосуванні адміністративного арешту підприємство набуває статусу ризикового, що зупиняє реєстрацію податкових накладних, та відповідно зупиняється господарська діяльність. Обраний захист забезпечення позову не веде до збитків держави, оскільки лише зупиняє його дію на певний час до вирішення судом його правомірності. 
ІV. Провадження в суді апеляційної інстанції та виклад позиції інших учасників справи.
Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю «Єдність» подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 23 квітня 2026 року по справі № 520/9908/26; прийняти нове рішення: яким задовольнити заяву ТОВ «Єдність» про забезпечення позову до подання позовної заяви.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт вказує, що суд першої інстанції не надав належної правової оцінки доводам заявника, що є порушенням процесуального права. Обґрунтуванням заяви було неприйняття ТОВ «Єдність» жодного засновницького рішення про виділ. Після продажу корпоративних прав у статутному капіталі в Дочірньому підприємстві «Інтерпроектбуд» громадянину ОСОБА_1 новим власником статутного капіталу підприємства змінено організаційно-правову форму з дочірнього підприємства на товариство з обмеженою відповідальністю. Водночас зміна організаційно-правової форми є перетворенням, що не дає право податковому органу на проведення позапланової виїзної перевірки.
Оскільки апелянт вважає наказ про проведення перевірки протиправним, він не може допустити податківців до перевірки, що відповідно до статті 94 Податкового кодексу України тягне за собою адміністративний арешт та штраф на керівника підприємства. Крім того, при застосуванні адміністративного арешту підприємство набуває статусу ризикового, що зупиняє реєстрацію податкових накладних, та відповідно зупиняється господарська діяльність. Обраний захист забезпечення позову не веде до збитків держави, оскільки лише зупиняє його дію на певний час до вирішення судом його правомірності. 
V. Обставини, встановлені судом.
Відповідно до наказу начальника Головного управління ДПС у Харківській області від 21.04.2026 №1727-п на підставі підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, пункту 41.1 статті 41, пункту 61.1, пункту 61.2 статті 61, підпункту 62.1.3 пункту 62.1 статті 62, підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75, підпункту 78.1.7 пункту 78.1 статті 78, пункту 82.2 статті 82, підпунктів 69.2-2, 69.35-1 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України, пункту 2 частини першої статті 13, частини шістнадцятої статті 25 Закону України «Про забір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», у зв`язку з отриманням відомостей від державного реєстратора про внесення до Єдиного державного реєстру рішення засновників (учасників) юридичної особи щодо виділення з платника податків, а саме передача частини майна Товариства з обмеженою відповідальністю «Єдність», що реорганізується, до статутного фонду іншого платника податків, яке створюється власниками корпоративних прав платника податків, що реорганізується наказано провести документальну позапланову виїзну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю «Єдність», податкова адреса: вул. Донецька, буд.2, м.Зміїв, 63404, з 22 квітня 2026 року, тривалістю 5 робочих днів. Перевірку провести за період діяльності з 01.01.2020 по 21.04.2026 з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати усіх, передбачених Податковим кодексом України, податків та зборів, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, за період із 01.01.2011 по 21.04.2026 – з питань правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.
На думку заявника, були відсутні правові підстави для проведення перевірки, що свідчить про очевидну протиправність дій контролюючого органу, у зв`язку з чим просив зупинити проведення документальної позапланової виїзної перевірки, призначеної наказом від 21.04.2026 № 1727-п. 
VІ. Нормативне регулювання та оцінка суду апеляційної інстанції.
Перевіривши за наявними у справі матеріалами доводи, викладені в апеляційній скарзі, правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права і правової оцінки обставин у справі у межах, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Згідно із частиною першою статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України (по тексту – КАС України) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.
Частинами першою, другою статті 150 КАС України передбачено, що суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.
Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:
1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або
2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю
Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що з метою захисту прав та інтересів позивача суд за його заявою або з власної ініціативи може постановити ухвалу про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, постановлення якої належить до дискреційних повноважень суду та вирішення питання щодо їх вжиття залежить від наявності однієї з обставин, передбачених частиною другою статті 150 КАС України, що встановлюється судом виходячи з конкретних доказів, поданих заявником.
Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
Тобто, інститут забезпечення позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб-позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення прийнятого в адміністративній справі.
Водночас, заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з позовними вимогами.
Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.
Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.
Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.
В ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування: або обставин, що свідчать про істотне ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидних ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю до ухвалення рішення у справі. А також вказати, в чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача, оцінити складність вчинення цих дій, встановити, що витрати, пов`язані з відновленням прав, будуть значними.
Аналогічна правова позиція міститься, зокрема, у постановах Верховного Суду від 5 березня 2019 року у справі № 826/16911/18, від 25 квітня 2019 року у справі № 826/10936/18, від 26 червня 2019 року у справі № 826/13396/18, від 30 вересня 2019 року у справі № 420/5553/18, від 30 вересня 2019 року у справі № 640/868/19, від 30 вересня 2019 року у справі №1840/3517/18, від 29 січня 2020 року у справі № 640/9167/19, від 20 травня 2021 року у справі № 640/29749/20 та від 11 січня 2022 року у справі № 640/18852/21.
З матеріалів справи судом встановлено, що предметом спору є скасування наказу Головного управління ДПС у Харківській області від 21.04.2026 №1727-п про проведення документальної позапланової виїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю «ЄДНІСТЬ». 
У свою чергу, в заяві про забезпечення позову заявник просив зупинити проведення документальної позапланової виїзної перевірки, призначеної наказом від 21.04.2026 № 1727-п, у зв`язку з відсутністю правових підстав для призначення перевірки, що свідчить про очевидність неправомірних дій податкового органу. Між тим, апелянт також вказував, що недопущення податківців до перевірки (з огляду на очевидну протиправність наказу) тягне за собою адміністративний арешт та штраф на керівника підприємства, до того ж під час застосування арешту підприємство набуває статус ризикового, що зупиняє реєстрацію податкових накладних та, відповідно, господарську діяльність.
Надаючи оцінку доводам апелянта, колегія суддів зазначає, що безумовно, рішення, дії та/чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень справляють певний вплив на правовий статус особи, щодо прав, свобод та/чи законних інтересів якої прийнято рішення, вчинена (невчинена) дія. Рішення, дії (бездіяльність) суб`єкта владних повноважень можуть мати наслідки, які особа оцінює щодо себе негативно.
Разом з тим, позивачем не наведено будь-яких прийнятних та переконливих обґрунтувань та відповідних доказів, що існує очевидна небезпека заподіяння шкоди його правам, свободам та інтересам або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття заходів забезпечення позову після набрання законної сили рішенням в адміністративній справі, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та/або витрат, що виключає можливість застосування заходів забезпечення позову в межах спірних правовідносин.
Колегія суддів не заперечує того, що забезпечення позову шляхом зупинення проведення документальної позапланової виїзної перевірки може убезпечити позивача від понесення ним майнових витрат (у разі необхідності оскарження податкових повідомлень-рішень, прийнятих за результатами перевірки), проте варто врахувати, що такі обставини в будь-якому випадку не визначені нормами статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України як безумовні підстави для забезпечення позову, а отже, не вказують і не можуть вказувати на очевидну протиправність адміністративного акта, який у спірних відносинах виданий у формі наказу. 
Суд апеляційної інстанції зазначає, що за своєю сутністю саме лише проведення перевірки не створює незворотних наслідків, не зупиняє господарську діяльність платника податків; у разі виявлення у ході такої перевірки порушень платник не позбавлений права захистити свої права у випадку їх порушення, зокрема, шляхом судового оскарження наслідків такої перевірки із зазначенням, в тому числі, обставин про процедурні порушення при призначенні перевірки.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 01.07.2025 у справі № 160/25408/24, від 23.10.2025 у справі №420/7777/25.
Отже, незалежно від прийнятого платником податків рішення про допуск (недопуск) посадових осіб до перевірки, оскаржуючи в подальшому наслідки проведеної контролюючим органом перевірки у вигляді податкових повідомлень-рішень та інших рішень, платник податків не позбавлений можливості посилатись на порушення контролюючим органом вимог законодавства щодо проведення такої перевірки, якщо вважає, що вони зумовлюють протиправність таких податкових повідомлень-рішень. При цьому, таким підставам позову, за їх наявності, суди повинні надавати правову оцінку в першу чергу, а у разі, якщо вони не визнані судом такими, що тягнуть протиправність рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки, - переходити до перевірки підстав позову щодо наявності порушень податкового та/або іншого законодавства.
Аналогічна правова позиція послідовно викладена і у постановах Верховного Суду від 15.03.2025 у справі № 520/24380/24, від 20.06.2025 у справі №809/1656/17, від 29.12.2025 у справі №420/17645/24.
Доводи апелянта щодо неможливості допуску податківців до перевірки, оскільки він вважає наказ про її проведення очевидно протиправним, що може призвести до адміністративного арешту або штрафу на керівника колегія суддів вважає необґрунтованими, тому що такі сформульовані як можливість/ймовірність їх настання у майбутньому, тобто ґрунтуються тільки на припущеннях. Водночас можливе настання негативних наслідків не є беззаперечним доказом для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, адже суд здійснює захист реально порушених прав, а не тих, які ймовірно може бути порушено у майбутньому.
Скаржник також долучив до матеріалів справи договір на розробку ним проектно-кошторисної документації та договір підряду, що стосується виконання позивачем аварійно-відновлювальних робіт з додатками. Разом з тим, позивач жодним чином не обґрунтовує, яким чином забезпечення позову шляхом зупинення проведення документальної позапланової виїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю «ЄДНІСТЬ» зумовить настання негативних і незворотних наслідків для його господарської діяльності.
Крім того, колегія суддів враховує надані в судовому засіданні представниками сторін пояснення, відповідно до яких на час розгляду апеляційної скарги наказ начальника Головного управління ДПС у Харківській області від 21.04.2026 №1727-п про проведення документальної перевірки не реалізовано, перевірка не проведена. 
Водночас доводи апелянта щодо доцільності забезпечення позову фактично зводяться до незгоди із прийнятим відповідачем наказом та обґрунтування позовних вимог по суті спору.
На підставі наведених вище обставин колегія суддів зазначає, що обраний засіб забезпечення позову шляхом зупинення проведення податково перевірки є фактичним вирішенням справи по суті, що не відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову, направлений не на саме рішення, а на наслідки його виконання.
Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення заяви про забезпечення позову.
Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді питання про забезпечення позову неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.
Відповідно до положень статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Підсумовуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, повно дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване судове рішення із дотриманням вимог матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому оскаржувану ухвалу слід залишити без змін.
Керуючись статтями 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 320, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Єдність» залишити без задоволення.
Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 23.04.2026 по справі №520/9908/26 залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя 		К.В. Мінаєва	
Судді	   	І.М. Ральченко   В.В. Катунов   	
Повний текст постанови складено 30.06.2026 року