Справа № 420/43033/25 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2026 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Дубровної В.А., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Хаджибейського районного суду м. Одеси, до ОСОБА_2 судді Хаджибейського районного суду м. Одеси, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Секретаріат Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,
встановив:
І. Зміст позовних вимог.
До Одеського окружного адміністративного суду через підсистему «Електронний суд» надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Хаджибейського районного суду м. Одеси (далі- відповідач -1), до ОСОБА_2 судді Хаджибейського районного суду м. Одеси (далі відповідач-2), третя особа Секретаріат Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини ( далі – третя особа), яким з урахуванням нової редакції позову від 12.01.2026 року, просить 
- визнати протиправною бездіяльність Хаджибейського районного суду м. Одеси щодо не розгляду інформаційного запиту ОСОБА_1 від 01.12.2025;
- зобов`язати Хаджибейський районний суд м. Одеси розглянути інформаційний запит ОСОБА_1 від 01.12.2025 та надати відповідь на електронну скриньку позивача;
- визнати протиправною бездіяльність ОСОБА_2 щодо ненадання відповіді на претензії ОСОБА_1 від 01.12.2025 р.
- зобов`язати ОСОБА_2 надати відповідь з визнанням або спростуванням претензій.
II. Позиція позивача та заперечення відповідача
На обґрунтування вказаних вимог позивач вказує, що він є викривачем корупційних схем в Хаджибейській окружній прокуратурі Одеської обласної прокуратури, в ГУ НП в Одеській області та Хаджибейському районному суді міста Одеси, коли щодо завідомо невинуватої особи фабрикується обвинувачення в тяжкому злочині. 01.12.2025 р. на електронну скриньку Хаджибейського районного суду м. Одеси позивач на ім`я ОСОБА_2 судді Хаджибейського районного суду м. Одеси інформаційний запит з додатками, яка відповідно до положень статей 12, 13 Закону України “Про доступ до публічної інформації” повинна надати відповідь на вказаний запит шляхом його задоволення або відмови. Проте позивач не отримав відповідь на інформаційний запит від ОСОБА_2 судді Хаджибейського районного суду м. Одеси. Не отримав позивач відповідь і від голови Хаджибейського районного суду м. Одеси. Натомість 05.12.2025 р. позивач отримав лист від в.о. керівника апарату Хаджибейського районного суду м. Одеси. Покликаючись на положення Закону України “Про доступ до публічної інформації” та судову практику Запорізького окружного адміністративного суду по справі №280/2454/24, Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в постанові від 13.06.2024 по справі №440/8703/23, позивач вважає, що орган державної влади Хаджибейський районний суд м. Одеси зобов`язаний був надати відповідь на кожне питання запиту згідно Закону України «Про доступ до публічної інформації». Відповідь зобов`язаний був підписати голова суду Хаджибейського районного суду м. Одеси незалежно, хто готував відповідь. Готувати відповідь повинна ОСОБА_2 , так як вона створювала інформацію, про яку позивач запитував. ОСОБА_2 зобов`язана була дати відповідь згідно Закону України «Про звернення громадян». В. о. керівника апарату Хаджибейського районного суду м. Одеси не мала повноважень давати відповідь ні на інформаційний запит, ні на звернення - в її посадових повноваженнях таке не прописане, а права та обов`язки в.о.керівника апарату суду ніде не визначені. З огляду на вказане, позивач звернувся до суду з даним позовом.
30.01.2026 судом зареєстровано від відповідача-1 відзив на позовну заяву, яким просить відмовити в його задоволенні, вказуючи на те, що в позові ОСОБА_1 говорить про надання інформаційного запиту 01.12.2025 року на електронну скриньку Хаджибейського районного суду м. Одеси з метою збору доказів злочинів «прокурора ОСОБА_3 та Ольги Засядьвовк», на який позивач не отримав відповідь. Отже, в інформаційному запиті ОСОБА_1 поставлені питання, що стосуються непогодження заявника з прийнятим рішенням. При цьому рішення суду оскаржуються в порядку КПК України учасниками справи. Так, 02.12.2025 р. інформаційний запит ОСОБА_1 було зареєстровано в автоматизованої системі документообігу суду КП «Д-3» Хаджибейського районного суду м. Одеси за вхідним №ЕП-11857/25-Вх. Виконуюча обов`язки керівника апарату суду Юлія Ткаченко, проаналізувала отриманий запит і 04.12.2025 року надала письмову відповідь, копія відповіді додана до адміністративного позову позивачем (вихідний №02/679/2025-вих). Інформаційний запит ОСОБА_1 , помилково вважався самим заявником запитом про публічну інформацію. Насправді запит стосувався інформації кримінального провадження внесеного до ЄРДР за № 12024162470001615 від 19.11.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, в межах якого 25.11.2024 року винесена ухвала слідчого судді Хаджибейського районного суду м. Одеси Кузьменко Наталії Леонідівни про задоволення клопотання прокурора Хаджибейської окружної прокуратури м. Одеси про арешт майна у кримінальному провадженні. Не викликає сумніву, що спеціальним законом, у даному випадку, є Кримінальний процесуальний кодекс України, який встановлює особливий порядок ознайомлення з матеріалами досудового розслідування для сторін та учасників кримінального провадження (стаття 221 «Ознайомлення з матеріалами досудового розслідування до його завершення», стаття 290 «Відкриття матеріалів іншій стороні» та інші). Відповідно до пункту 2 частини другої статті 22 Закону «Про доступ до публічної інформації» розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту, якщо інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону. З наведеного вбачається, що інформаційний запит ОСОБА_1 від 01.12.2025 року розглянуто Хаджибейським районним судом м. Одеси, 04.12.2025 року направлена відповідь про відмову в надані інформації, так як запитувана інформація має обмежений доступ, та рекомендовано звернутись за правилами кримінально процесуального закону, таким чином підстав для задоволення позову не вбачається.
30.01.2026 судом зареєстровано від позивача відповідь на відзив, в якій позивач не погоджується з доводами відповідача щодо виключення з учасників справи суддю Хаджибейського районного суду м. Одеси Кузьменко Наталії Леонідівни, а також щодо повноважень в.о. керівника апарату визначати є що публічною інформацією відповідно до ст. 1 Закону України “Про доступ до публічної інформації”. При цьому, позивач не погоджується з позицією відповідача-1 щодо питань інформаційного запиту, як стосується слідства.
12.03.2026 судом зареєстровано від відповідача-2 відзив на позовну заяву, яким просить відмовити в його задоволенні. Так, щодо руху інформаційного запиту ОСОБА_1 , то 02 грудня 2025 року інформаційний запит ОСОБА_1 від 01.12.2025 року було зареєстровано в автоматизованої системі документообігу суду КП «Д-3» Хаджибейського районного суду м. Одеси за вхідним №ЕП-11857/25-Вх. Виконуюча обов`язки керівника апарату суду Юлія Ткаченко, проаналізувала отриманий запит в межах строків встановлених Законом України «Про доступ до публічної інформації» 04.12.2025 року надала відповідь про відмову в наданні інформації ОСОБА_1 , так як запитана інформація у відповідності до КПК України має обмежений доступ. Щодо суті інформаційного запиту, то відподач-2 вказує, що він по суті стосувався інформації кримінального провадження внесеного до ЄРДР за № 12024162470001615 від 19.11.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, в межах якого 25.11.2024 року була винесена ухвала слідчого судді Хаджибейського районного суду м. Одеси Кузьменко Наталії Леонідівни про задоволення клопотання прокурора Хаджибейської окружної прокуратури м. Одеси про арешт майна у кримінальному провадженні. Майно на яке накладено арешт є речовим доказом у вищенаведеному кримінальному проваджені. Натомість, в інформаційному запиті поставлені питання, що стосуються непогодження заявника з прийнятим суддею Хаджибейського районного суду м. Одеси Кузьменко Наталією Леонідівною процесуальним рішенням у межах кримінального провадження. Не викликає сумніву, що спеціальним законом, у даному випадку, є Кримінальний процесуальний кодекс України. Обмеження доступу до інформації здійснюється відповідно до статті 6 Закону «Про доступ до публічної інформації», яка повинна застосовуватись у всіх, без винятку, випадках обмеження доступу до інформації. Таким чином, можна зробити висновок, що слідчий або прокурор є уповноваженою особою, яка залежно від фактичних обставин конкретного кримінального провадження, зобов`язана застосувати частину другу статті 6 Закону України «Про доступ до публічної інформації» і прийняти рішення про надання усієї чи частини, запитуваної у справі, інформації або про відмову в отриманні такої інформації. Таким чином не вбачається законних підстав для задоволення вимог ОСОБА_1 викладених у запиті. ОСОБА_1 помилково вважає, що інформація яка стосується кримінального провадження є публічною. Так, ОСОБА_1 , відповідно до норм антикорупційного законодавства може бути викривачем, але збір інформації та повідомлення про корупцію повинно відбуватись сугубо в межах законодавства без завдання шкоди та втручання у процеси кримінального провадження. Оскільки  ОСОБА_1 не є учасником кримінального провадження в межах якого хоче отримати інформацію, не є представником будь якого учасника кримінального провадження, тому вимога адміністративного позову про зобов`язання судцю Хаджибейського районного суду м. Одеси Кузьменко Н.Л. надати інформацію, що по суті стосується кримінального провадження протирічить нормам КПК України, тому не може бути задоволена у повному обсязі.
18.03.2026 судом зареєстровано від позивача відповідь на відзив, в якій позивач вказує, що ОСОБА_2 спочатку стверджує, що він отримав відповідь на інформаційний запит, а потім стверджує, що він не може отримати відповідь, бо інформація стосується кримінального провадження на досудовому слідстві. В Законі України “Про інформацію” чітко визначено, яку інформацію позивачу не може бути надано. Там немає обмежень щодо інформації з кримінальних проваджень. Не погоджується позивач з позицією ОСОБА_2 щодо його, як викривача, та втручання у процеси кримінального провадження. При цьому, наполягає на відсутності у змісті його інформаційного запиту питання щодо кримінального провадження. На кожне питання запиту ОСОБА_2 зобов`язана дати повну і вичерпну відповідь, а якщо інформація секретна, то хто має доступ і порядок отримання цієї секретної інформації.
Третьою особою Секретаріатом Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини пояснень до суду не надано.
III. Процесуальні дії у справі
Ухвалою суду від 05.01.2026 року позовну заяву залишено без руху.
Ухвалою від 15.01.2026 р., з урахуванням ухвали від 26.02.2026 р. про виправлення описки, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
IV. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.
Позивач 01.12.2025 р. скерував на електронну скриньку Хаджибейського районного суду м. Одеси - inbox@ml.od.court.gov.ua на ім`я судді Хаджибейського районного суду м. Одеси, ОСОБА_2 інформаційний запит згідно Закону України «Про доступ до публічної інформації», який був зареєстрований в автоматизованої системі документообігу суду КП «Д-3» Хаджибейського районного суду м. Одеси за вхідним №ЕП-11857/25-Вх. від 02 грудня 2025 року, зі змісту якого вбачається, що інформаційний запит поданий щодо подій, пов`язаних з винесенням кримінальної ухвали від 25.11.2024, та проханням надати відповіді на наступні питання мовою оригіналу: 
« 1. Чому Ви прийняли до розгляду клопотання про арешт майна без адресата і без номеру вихідної реєстрації?
2. Хто об`єднав клопотання Ольги Бистревської і 14 додатків ОСОБА_4 .?
3. Коли ОСОБА_5 звертався до Вас з приводу розгляду справи щодо арешту автомобіля Ярослава Кір`яка?
4. Ви сама принесли в поліцію копію ухвали чи доручали помічнику? Хто у Вас був помічником 25.11.2024?
5. На підставі яких даних Ви визначили попередньо вину ОСОБА_6 ?
6. Звідки взятий номер державної реєстрації НОМЕР_1 , вказаний в ухвалі від 25.11.2024?
7. З яких даних було встановлено, що перехід нерегульований?
8. Звідки Ви взяли безсумнівне твердження, що Ярослав збив дівчину на переході?
9. Який протокол огляду місця ДТП Ви використали для обвинувачення невинуватого чоловіка?
10. На підставі яких доказів Ви зробили висновок, що Ярослав вчини злочин 18.11.2024 о 20:15?»
04.12.2025 року виконуюча обов`язки керівника апарату Хаджибейського районного суду м. Одеси листом за № 02/679/2025-вих., повідомила позивача, що з отриманого інформаційного запиту, надісланого в порядку ЗУ «Про доступ до публічної інформації», вбачається, що він адресований судді Хаджибейського районного суду міста Одеси Кузьменко Н.Л. в рамках розгляду клопотання про арешт майна у кримінальному провадженні №12024162470001615 від 19.11.2024 року (справа №521/18935/24, провадження №1-кс/521/3582/24). Звертає увагу, що процесуальні закони (Господарський процесуальний кодекс України, Кодекс адміністративного судочинства України, Кодекс України про адміністративні правопорушення, Кримінальний процесуальний кодекс України, Цивільний процесуальний кодекс України) регламентують спеціальний порядок доступу (ознайомлення) учасників відповідних процесів до інформації, створеної (одержаної) в ході (досудового) судового провадження. Доступ осіб, які беруть участь у розгляді справи, та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права, свободи, інтереси чи обов`язки, до інформації, створеної (одержаної) у ході судового провадження, до судових рішень забезпечується у порядку, встановленому процесуальним законодавством, з урахуванням передбачених нормами ЗУ «Про доступ до судових рішень» особливостей. Відтак, положення ЗУ «Про доступ до публічної інформації» не поширюються на доступ учасників відповідних процесів до викладеної інформації.
Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо відмови у наданні інформації на запит, позивач звернувся до суду з даним позовом.
V. Норми права, які застосував суд
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Право на отримання інформації захищено Конституцією України. Статтею 34 Конституції України передбачено, що кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.
Статтею 40 Конституції України передбачено, що усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно із частиною першою статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист (частина перша статті 5 КАС України).
Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес визначається Законом України "Про доступ до публічної інформації" від 13 січня 2011 року № 2939-VI (далі - Закон № 2939-VI), яким передбачено, зокрема
- публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом. ( стаття 1 Закону № 2939-VI);
- право на доступ до публічної інформації гарантується: обов`язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом; визначенням розпорядником інформації спеціальних структурних підрозділів або посадових осіб, які організовують у встановленому порядку доступ до публічної інформації, якою він володіє..( стаття 3 Закону № 2939-VI); 
- доступ до інформації забезпечується шляхом надання інформації, зокрема за запитами на інформацію. ( пункт 2 частини першої статті 5 Закону № 2939-VI);
- інформацією з обмеженим доступом є: 1) конфіденційна інформація; 2) таємна інформація; 3) службова інформація. (частина перша статті 6 Закону № 2939-VI);
- конфіденційна інформація - інформація, доступ до якої обмежено фізичною або юридичною особою, крім суб`єктів владних повноважень, та яка може поширюватися у визначеному ними порядку за їхнім бажанням відповідно до передбачених ними умов. Не може бути віднесена до конфіденційної інформація, зазначена в частині першій і другій статті 13 цього Закону (частина перша статті 7 Закону № 2939-VI);
- суб`єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації є: 1) запитувачі інформації - фізичні, юридичні особи, об`єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб`єктів владних повноважень; 2) розпорядники інформації - суб`єкти, визначені у статті 13 цього Закону; 3) структурний підрозділ або відповідальна особа з питань доступу до публічної інформації розпорядників інформації. ( ст. 12 Закону № 2939-VI); 
- розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються суб`єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб`єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання. . ( ст. 13 Закону № 2939-VI);
- запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні. Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту. Запит на інформацію може бути індивідуальним або колективним. Запити можуть подаватися в усній, письмовій чи іншій формі (поштою, факсом, телефоном, електронною поштою) на вибір запитувача. Письмовий запит подається в довільній формі. Запит на інформацію має містити: ім`я (найменування) запитувача, поштову адресу або адресу електронної пошти, а також номер засобу зв`язку, якщо такий є; загальний опис інформації або вид, назву, реквізити чи зміст документа, щодо якого зроблено запит, якщо запитувачу це відомо; підпис і дату за умови подання запиту в письмовій формі. ( ст. 19 Закону № 2939-VI);
-- розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту у таких випадках: 1) розпорядник інформації не володіє і не зобов`язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит; 2) інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону; 3) особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов`язані з копіюванням або друком; 4) не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п`ятою статті 19 цього Закону. ( частина перша статті 22 Закону № 2939-VI).
- рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації можуть бути оскаржені до керівника розпорядника, вищого органу або суду. Запитувач має право оскаржити: 1) відмову в задоволенні запиту на інформацію; 2) відстрочку задоволення запиту на інформацію; 3) ненадання відповіді на запит на інформацію; 4) надання недостовірної або неповної інформації; 5) несвоєчасне надання інформації; 6) невиконання розпорядниками обов`язку оприлюднювати інформацію відповідно до статті 15 цього Закону; 7) інші рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації, що порушили законні права та інтереси запитувача. ( ст. 23 Закону № 2939-VI)
Відносини щодо створення, збирання, одержання, зберігання, використання, поширення, охорони, захисту інформації визначає Закону України від 02.10.1992 № 2657-XII «Про інформацію», ( далі – Закон № 2657-XII) зокрема
- інформація - будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді. ( частина перша статті 1 Закону № 2657-XII)
- не допускаються збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та захисту прав людини. До конфіденційної інформації про фізичну особу належать, зокрема, дані про її національність, освіту, сімейний стан, релігійні переконання, стан здоров`я, а також адреса, дата і місце народження (частина друга статті 11 Закону 2657-XII».
- за порядком доступу інформація поділяється на відкриту інформацію та інформацію з обмеженим доступом. Будь-яка інформація є відкритою, крім тієї, що віднесена законом до інформації з обмеженим доступом. (стаття 20 Закону № 2657-XII)
- інформацією з обмеженим доступом є конфіденційна, таємна та службова інформація. Конфіденційною є інформація про фізичну особу, а також інформація, доступ до якої обмежено фізичною або юридичною особою, крім суб`єктів владних повноважень. Конфіденційна інформація може поширюватися за бажанням (згодою) відповідної особи у визначеному нею порядку відповідно до передбачених нею умов, а також в інших випадках, визначених законом. Відносини, пов`язані з правовим режимом конфіденційної інформації, регулюються законом. Порядок віднесення інформації до таємної або службової, а також порядок доступу до неї регулюються законами. (частини перша-третя статті 21 Закону № 2657-XII)
- інформація з обмеженим доступом може бути поширена, якщо вона є суспільно необхідною, тобто є предметом суспільного інтересу, і право громадськості знати цю інформацію переважає потенційну шкоду від її поширення. Предметом суспільного інтересу вважається інформація, яка свідчить про загрозу державному суверенітету, територіальній цілісності України; забезпечує реалізацію конституційних прав, свобод і обов`язків; свідчить про можливість порушення прав людини, введення громадськості в оману, шкідливі екологічні та інші негативні наслідки діяльності (бездіяльності) фізичних або юридичних осіб тощо (стаття 29 Закону № 2657-XII)
VI. Оцінка та висновок суду.
З огляду на системний аналіз наведених вище положень кожна особа має право скористатися своїм правом на подання інформаційного запиту у встановленому законодавством порядку, якому кореспондує обов`язок розпорядника інформації надати запитувану інформацію, крім інформації з обмеженим доступом, визначеної ч.2 ст.6 Закону України «Про доступ до публічної інформації».
Предметом оскарження у цій справі є бездіяльність судді Хаджибейського районного суду м. Одеси, Кузьменко Наталії Леонідівні з приводу не надання відповіді на запит позивача, пов`язаний із тим, що він будучи викривачем корупційних схем в Хаджибейській окружній прокуратурі Одеської обласної прокуратури, в ГУ НП в Одеській області та Хаджибейському районному суді міста Одеси, коли щодо завідомо невинуватої особи фабрикується обвинувачення в тяжкому злочині збирає докази злочинів, у т.ч. судді Наталії Кузьменко, щоб забезпечити неоспориму підслідність НАБУ.
При цьому, зі змісту інформаційного запиту позивача вбачається, що він пов`язаний із тим, що слідча суддя Хаджибейського районного суду м. Одеси Кузьменко Наталії Леонідівни, в провадженні якої знаходиться кримінальнео провадження внесеного до ЄРДР за № 12024162470001615 від 19.11.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, в межах якого 25.11.2024 року винесена ухвала слідчого судді Хаджибейського районного суду м. Одеси Кузьменко Наталії Леонідівни про задоволення клопотання прокурора Хаджибейської окружної прокуратури м. Одеси про арешт майна у кримінальному провадженні. Ухвалою слідчого судді від 25.11.2024 року накладено арешт на майно (із забороною розпорядження, відчуження та користування).
В свою чергу суддя Кузьменко Н.Л. заперечуючи проти задоволення позову, вказує на те, що в інформаційному запиті ОСОБА_1 поставлені питання, що стосуються непогодження заявника з прийнятим суддею Хаджибейського районного суду м. Одеси Кузьменко Наталією Леонідівною процесуальним рішенням у межах кримінального провадження, а відтак інформація, яка стосується кримінального провадження є не публічною.
Надаючи правову оцінку оскаржуваній бездіяльності судді Кузьменко Н.Л. у не розгляді інформаційного запиту , суд враховує наступне.
Як зазначалось вище, Закон України «Про доступ до публічної інформації» визначає порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес.
Визначальною ознакою публічної інформації є те, що вона по своїй суті є заздалегідь готовим зафіксованим на певному носії продуктом, отриманим або створеним суб`єктом владних повноважень у процесі виконання своїх обов`язків.
Разом з цим, суд звертає увагу на те, що з урахуванням положень Закону України «Про доступ до публічної інформації» розпорядник інформації повинен володіти інформацією на момент отримання запиту та така інформація повинна знаходитись на певному матеріальному носію, тобто публічна інформація стосується інформації, яка відповідно до вимог діючого законодавства опинилася у розпорядника інформації (зокрема, це може бути інформація, яка створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або інформація, яку вони отримали від інших суб`єктів чи, наприклад, від органу правонаступником якого вони стали).
Отже, в даному випадку під володінням розуміється не юридична правомочність, що є складовою права власності (володіння, користування, розпорядження), а характеристика фактичного стану, тобто факт контролю суб`єкта над певною інформацією як нематеріальним об`єктом (інформація зберігається у суб`єкта в зафіксованому на матеріальному носії вигляді або іншим чином доступна йому).
При цьому, з аналізу положень статей 5, 13 та 19 Закону України «Про доступ до публічної інформації» слідує, що під поняттям «розпорядник інформації» розуміється не особа, яка має право розпорядження інформацією, а особа, під контролем якої знаходиться публічна інформація. Так само, у розумінні Закону України «Про доступ до публічної інформації», не є розпорядниками інформації, та, відповідно, суб`єктами владних повноважень посадові та службові особи органів влади.
Поняття «суб`єкти владних повноважень», викладене у статті 13 Закону України «Про доступ до публічної інформації», відрізняється від інших законодавчих актів. 
Так, відповідно до статті 3 КАС України, суб`єктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. 
У КАС України до суб`єктів владних повноважень віднесено посадових чи службових осіб.
Проте такі особи не є суб`єктами владних повноважень та розпорядниками інформації згідно з нормами Закону України «Про доступ до публічної інформації». Це пов`язано з тим, що окремі посадові чи службові особи не повинні володіти інформацією або бути її розпорядниками.
До посадових чи службових обов`язків таких осіб може входити зберігання або обробка публічної інформації, вони також можуть використовувати інформацію у своїй роботі, але вони не є суб`єктами, які зобов`язані надавати публічну інформацію - таким суб`єктом є орган влади, в якому вони працюють. Тому, запитувачу при поданні запиту не важливо знати, хто саме з посадових чи службових осіб володіє інформацією - запит подається до органу влади, як до розпорядника такою інформацією. 
Враховуючи зазначене, не є також розпорядниками інформації у розумінні Закону України «Про доступ до публічної інформації» народні депутати України, депутати місцевих рад та Верховної Ради АРК, сільський, селищний, міський голова, судді, прокурори, державні виконавці тощо.
До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 30.12.2020 р., розглядаючи подібні правовідносини у справі №240/1422/19.
Крім того, статтею 22 Закону України «Про доступ до публічної інформації» визначені умови для відмови у наданні або оприлюдненні інформації 1) розпорядник фактично не володіє інформацією та 2) розпорядник не має обов`язку володіти нею відповідно до законодавства.
Повертаючись до обставин цієї справи, судом встановлено, а позивач не заперечує, що будучи викривачем корупційних схем та з метою зібрання доказів для НАБУ звернувся до судді судді Хаджибейського районного суду м. Одеси Кузьменко Наталії Леонідівни, яка в процесуальному статусі слідчого судді Хаджибейського районного суду м. Одеси задовольнила клопотання прокурора Хаджибейської окружної прокуратури м. Одеси про арешт майна у кримінальному провадженні внесеного до ЄРДР за № 12024162470001615 від 19.11.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, із запитом на інформацію, в якому просив суддю надати інформацію за певним переліком питань.
Отже, позивач звернувся до відповідача-2, який є суддею Хаджибейського районного суду м. Одеси та не є розпорядником інформації у розумінні Закону України «Про доступ до публічної інформації», із запитом на публічну інформацію.
Крім того, дії судді, вчинені при виконанні ним своїх обов`язків щодо здійснення правосуддя (самостійного виду державної діяльності, яка здійснюється шляхом розгляду і вирішення у судових засіданнях в особливій, встановленій законом, процесуальній формі адміністративних, цивільних, кримінальних та інших справ), є не управлінськими, а процесуальними, і оскаржуються у порядку, визначеному процесуальними законами.
Закони України не передбачають можливість розгляду у суді заяв про визнання чи встановлення фактів незаконності дій/бездіяльності суддів під час вирішення та розгляду справ, оскільки такі дії/бездіяльність є пов`язаними з розглядом судової справи навіть після його завершення.
Підсумовуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про те, що у контексті спірних правовідносин Закон України «Про доступ до публічної інформації» не регулює відносин, які були предметом запиту на інформацію.
У контексті оцінки інших доводів сторін звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах "Проніна проти України" (пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
Відповідно до ч.1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно з ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
З урахуванням наведеного, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та оцінки наявних у матеріалах справи доказів в сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.
VII. Розподіл судових витрат
Враховуючи висновок суду про відмову в задоволенні позовних вимог судові витрати зі сплати судового збору стягненню з відповідача не підлягають.
Керуючись статтями 2, 6, 7, 8, 9, 10, 77, 90, 139, 242-246, 250, 251, 255, 262, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України,
вирішив:
У задоволені позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Хаджибейського районного суду м. Одеси (вул. Василя Стуса, буд. 1а, м. Одеса, 65604, ЄДРПОУ 05383419), до ОСОБА_2 судді Хаджибейського районного суду м. Одеси (вул. Василя Стуса, буд. 1а, м. Одеса, 65604, ЄДРПОУ 05383419), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Секретаріат Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини (вул. Інститутська, 21/8, м. Київ, 01008, ЄДРПОУ 21661556) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, - відмовити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя В.А. Дубровна

.