Справа № 190/1156/26
Провадження №1-кп/190/146/26

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2026 року м. П`ятихатки
П`ятихатський районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючої судді   - ОСОБА_1 
за участю:
секретаря   - ОСОБА_2 
прокурора   - ОСОБА_3 
обвинуваченого - ОСОБА_4 
захисника    - ОСОБА_5 
розглянувши в підготовчому судовому засіданні в місті П`ятихатки кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №1202604655000046 від 13.05.2026 року, стосовно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м.П`ятихатки, Дніпропетровської області, громадянин України, з базовою загально-середньою освітою, не одружений, неповнолітніх дітей на утриманні не має, не працює, зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до ст. 89 КК України раніше не судимий,

по обвинуваченню у вчиненні кримінальних правопорушень,
передбачених ч.1 ст.190, ч.1 ст.162 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_4 скоїв заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство) та незаконне проникнення до іншого володіння особи, за наступних обставин.
11.05.2026, приблизно о 12 годині 00 хвилин, більш точного часу під час проведення дізнання не встановлено, знаходячись поблизу магазину «GOODWIN», що розташований за адресою: Дніпропетровська область, Кам`янський район, м. П`ятихатки, вул. Поштова, буд. 91а, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зустрів раніше знайомого гр. ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Під час особистого спілкування у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, спрямований на заволодінням велосипедом марки «Тор Rider», модель 550, темно- зеленого кольору, діаметр коліс 26, спортивного типу, шляхом зловживання довірою, раніше знайомого ОСОБА_6 . В той же день, тобто 11.05.2026, приблизно о 12 годині 05 хвилин, більш точного часу під час проведення дізнання встановити не виявилося можливим, ОСОБА_4 знаходячись поблизу магазину «GOODWIN», що розташований за адресою: Дніпропетровська область, Кам`янський район, м. П`ятихатки, вул. Поштова, буд. 91а, реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на заволодіння майном ОСОБА_6 , шляхом зловживання довірою останнього, діючи умисно, з корисливих мотивів, перебуваючи у довірчих відносинах з останнім, отримав дозвіл ОСОБА_6 на використання вищевказаного велосипеда марки «Тор Rider», модель 550, темно-зеленого кольору, діаметр коліс 26, спортивного типу у власних цілях на умовах повернення власнику. В подальшому, отримавши велосипед марки «Тор Rider», модель 550, темно-зеленого кольору, діаметр коліс 26, спортивного типу, у користування, ОСОБА_4 , не бажаючи повертати його законному власнику, розпорядився ним на власний розсуд. Так 11.05.2026 ОСОБА_4 направився до раніше знайомого громадянина ОСОБА_7 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , де продав останньому зазначений велосипед марки «Тор Rider», модель 550, темно-зеленого кольору, діаметр коліс 26, спортивного типу за грошові кошти у сумі 1000 грн, тим самим обернувши вказане майно на свою користь. Таким чином, ОСОБА_4 діючи умисно, в корисливих цілях, реалізуючи свій злочинний умисел на заволодіння майном ОСОБА_6 шляхом зловживання довірою останнього, заволодів його велосипедом марки «Тор Rider», модель 550, темно- зеленого кольору, діаметр коліс 26, спортивного типу, вартістю 6197,80 грн., чим спричинив потерпілому, майнову шкоду на вказану суму, що підтверджується висновком судової товарознавчої експертизи №840 від 15.05.2026 року.
Крім цього, 14.05.2026, приблизно о 11 годині 05 хвилин, більш точного часу під час проведення дізнання встановити не виявилося можливим, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебував поблизу території домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_3 . В цей час у нього виник умисел, спрямований на проникнення до території зазначеного домоволодіння, де на законних підставах проживає ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Реалізуючи свій умисел, ОСОБА_4 , цього ж дня, приблизно о 11 годині 07 хвилин, більш точного часу під час проведення дізнання встановити не виявилося можливим, перебуваючи в тому самому місці, в порушення ст. 30 Конституції України, згідно якої кожному гарантується недоторканість житла (чи іншого володіння особи), ст. 12 «Загальної декларації прав людини» та ст. 8 «Конвенції про захист прав людини та основних свобод», не маючи визначених законом підстав та відповідного дозволу фактичного володільця ОСОБА_8 , впевнившись у тому, що за його діями ніхто не спостерігає, умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, незаконно, без відповідного дозволу володільця, проник на територію домоволодіння, яке огороджене парканом та розташоване за адресою: АДРЕСА_3 . В подальшому, 14.05.2026, приблизно о 11 годині 08 хвилин, більш точного часу під час проведення дізнання встановити не виявилося можливим, перебуваючи на території зазначеного домоволодіння, ОСОБА_4 , незаконно, відчинив вхідні двері до приміщення гаражу та проник в середину приміщення, де порушив побутову обстановку та після чого покинув територію домоволодіння. 
Угодою про визнання винуватості від 22.05.2026 року сторони погодили покарання ОСОБА_4 за ч.1 ст.190 КК України - один рік обмеження волі, за ч.1 ст.162 - два роки обмеження волі. На підставі ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити остаточне покарання ОСОБА_4 у виді двох років обмеження волі, звільнивши обвинуваченого ОСОБА_4 від відбування покарання на підставі ст.75 КК України з іспитовим строком термін якого буде визначено судом з покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України. ОСОБА_4 в свою чергу згоден понести покарання, визнає вину в скоєному.
Під час підготовчого судового засідання обвинувачений ОСОБА_4 вину свою в скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.190, ч.1 ст.162 КК України визнав повністю, просив суд затвердити угоду про визнання винуватості та призначити йому узгоджену міру покарання. Стверджував, що цілком розуміє свої права, характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим, вид покарання та інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом, а також наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, які йому роз`яснені судом.
Прокурор просив затвердити угоду про визнання винуватості та призначити ОСОБА_4 узгоджену міру покарання.
Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходив з наступного.
Відповідно до п.1 ч.3 ст.314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти зокрема рішення про затвердження угоди.
Відповідно до ст.468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Згідно з ч.4 ст.469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості допускається у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких завдано шкоду правам та інтересам окремих осіб, якщо потерпілим надано письмову згоду на укладення угоди між прокурором та обвинуваченим.
Кримінальні правопорушення, у вчиненні яких обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе винуватим, відповідно до ст.12 КК України є проступками. 
Під час досудового розслідування потерпілі ОСОБА_6 , ОСОБА_8 надали письмову згоду на укладення угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим.
Суд, переконавшись, що укладення угоди є добровільним, умови угоди не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, не суперечать вимогам закону та інтересам суспільства, правова кваліфікація кримінального правопорушення є правильною, зобов`язання взяті за угодою обвинувачуваним виконані повністю, узгоджена міра покарання відповідає характеру і тяжкості обвинувачення, суд вважає можливим затвердити угоду про визнання винуватості від 22.05.2026 року, визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.190, ч.1 ст.162 КК України та призначити йому, узгоджене угодою покарання.
На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.3 ст.314, ч.2 ст.373, ст.ст.374,475 КПК України, суд, - 

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 22 травня 2026 року, укладену у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12026046550000046, між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_4 .
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.190, ч.1 ст.162 КК України та призначити йому узгоджене угодою про визнання винуватості покарання:
- за ч.1 ст.190 КК України - один рік обмеження волі;
- за ч.1 ст.162 КК України - два роки обмеження волі;
На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити покарання ОСОБА_4 у виді двох років обмеження волі. 
На підставі ст.75 КК України ОСОБА_4 від відбування призначеного йому покарання звільнити з випробуванням, з іспитовим строком на 1 (один) рік.
У відповідності до ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; 3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Речовий доказ який передано на зберігання потерпілому ОСОБА_6 , - залишити останьому, як йому належний.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст.394 КПК України, до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а у разі її подання, якщо його не скасовано, після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя П?ятихатського районного суду 
Дніпропетровської області ОСОБА_1