Справа №750/14080/25
Провадження №2-а/751/9/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 травня 2026 року місто Чернігів

Новозаводський районний суд міста Чернігова

Новозаводський районний суд міста Чернігова

в складі: головуючого судді Діденко А.О. 
при секретарі Рак Я.М.

учасники справи:
позивач – ОСОБА_1 
відповідач – Департамент патрульної поліції України
представник позивача – Сагаль Сергій Вікторович
представник відповідачів – Любицький Олександр Миколайович
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог – поліцейський взводу №2 роти №1 батальйону Управління патрульної поліції в Чернігівській області Департаменту патрульної поліції Ігнатенко Андрій Вячеславович

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін справу за позовною заявою ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог – поліцейський взводу №2 роти №1 батальйону Управління патрульної поліції в Чернігівській області Департаменту патрульної поліції Ігнатенко Андрій Вячеславович до Департаменту патрульної поліції України про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

Встановив:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Департаменту патрульної поліції, Управління патрульної поліції в Чернігівській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення серії ЕНА №5875995 від 06.10.2025 про стягнення з ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 340 грн.
Позовні вимоги обґрунтовує тим, що винесена постанова не відповідає фактичним обставинам справи та вимогам закону є необґрунтованою, і безпідставною, а тому підлягає скасуванню, як незаконна (протиправна).
Зазначає, що позивачем не було порушено будь-яких вимог Правил дорожнього руху. 
Справа про адміністративне правопорушення стосовно позивача була розглянута о 10 год 54 хв, тобто у світлу пору доби. 
Ч. 1 ст. 121 КУпАП, передбачено відповідальність в разу наявності несправностей системи зовнішніх світлових приладів саме у темну пору доби. 
Інспектором – рядовим поліції Ігнатенком А.В. при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно позивача вказано у постанові, яка оскаржується і застосовано в цілому п. 31.4.3. ПДР, що вказує на наявність несправності всіх систем зовнішніх світлових приладів. Тобто, інспектором не було конкретизовано пункт і підпункт правопорушення, яке конкретно вчинив позивач, тобто, що саме останній порушив.
На свій телефон позивач безпосередньо вів запис розмови з поліцейськими. З відеозапису, який долучено до позовної заяви, вбачається, що позивач показує та пояснює інспектору поліції, що всі системи зовнішніх світлових приладів у нього як на автомобілі працюють та дублюються на причепі, і жодних несправностей не має.
Сторона позивача зазначає, що належних та допустимих доказів, які б свідчили про порушення позивачем Правил дорожнього руху при винесенні постанови інспектором поліції не зібрано.
Позивач вважає себе невинним в порушенні вимог п. 31.4.3. ПДР, а саму постанову необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню в зв`язку з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків інспектора фактичним обставинам справи, порушення норм матеріального і процесуального права.
Винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 121 КУпАП, уповноваженими на те особами на місці вчинення правопорушення є неправомірним і призводить до порушення прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у ст. 268 КУпАП, зокрема право користуватися юридичною допомогою адвоката, заявляти клопотання, подавати докази по справі тощо.
На підставі зазначеного, позивач вважає, що винесення постанови в даному випадку на місці вчинення правопорушення є неправомірним.
При розгляді адміністративної справи, відповідачем були порушені права позивача, зокрема, йому не було роз`яснено права, не оголошено про розгляд справи у зв`язку з цим він не мав можливості захищати свої права.
Неповне, необ`єктивне, однобічне та упереджене з`ясування обставин справи, неправильне застосування інспектором норм матеріального і процесуального права призвело до винесення незаконної постанови, яка підлягає скасуванню.
Новозаводський районний суд міста Чернігова ухвалою від 01 грудня 2025 року відкрив провадження у справі та призначив розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
У встановлений строк представник відповідачів надіслала до суду відзив на позовну заяву, в якому просила відмовити у задоволені позовних вимог, посилаючись на їх необґрунтованість та безпідставність.
Представник відповідачів зазначила, що 06.10.2025 о 10 год 20 хв за адресою: проспект Миру, 312, м. Чернігів, екіпажем патрульної поліції мбуло виявлено транспортний засіб Renault Duster, д.н.з. НОМЕР_1 , з причепом, д.н.з. НОМЕР_2 , на яком не працював лівий покажчик повороту. У зв`язку з виявленим порушенням, поліцейськими у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про національну поліцію», було зупинено транспортний засіб позивача.
Відповідно до п. 31.4.3. ПДР, забороняється експлуатація у разі, якщо кількість, тип, колір, розміщення і режим роботи зовнішніх світлових приладів не відповідають вимогам конструкції транспортного засобу.
Відповідно до вимог п. 5.1. ДСТУ 3649:2010 «Колісні транспортні засоби. Вимоги щодо безпечності технічного стану та методи контролювання», технічний стан колісних транспортних засобів повинен відповідати вимогам чинного законодавства, чинних нормативних документів щодо безпеки дорожнього руху й охорони навколишнього середовища.
Обов`язковість наявності працюючих світлових покажчиків повороту, як одного з обов`язкових зовнішніх світлових приладів передбачено нормами вказаного ДСТУ.
Представник відповідачів зазначає, що п. 9.2. ПДР передбачено, що водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку: а) перед початком руху і зупинкою; б) перед перестроюванням, поворотом або розворотом.
Згідно п. 2.3. ПДР, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: а) перед виїздом перевірити і забезпечити технічно справний стан і комплектність транспортного засобу, правильність розміщення та кріплення вантажу; б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.
Аналогічний обов`язок водія закріплено ст. 16 Закону України «Про дорожній рух», яка регламентує, що водій зобов`язаний перевірити перед вирушенням у дорогу технічний стан транспортного засобу та стежити за ним у дорозі.
Позивач, керуючи транспортним засобом з непрацюючим покажчиком повороту, вчинив адміністративне правопорушення. передбачене ч. 1 ст. 121 КУпАП, а саме: керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів.
Ігнатенко Андрій Вячеславович є уповноваженим працівником патрульної поліції, проходить службу на посаді поліцейського взводу №2 роти №2 БУПП в Чернігівській області ДПП, має звання рядовий поліції та має право розглядати справи про адміністративне правопорушення, відповідно до ст. 222 КУпАП, зокрема за ч. 1 ст. 121 КУпАП.
Відповідно, виявивши порушення Правил дорожнього руху, поліцейський вжив заходів щодо притягнення винної особи до адміністративної відповідальності та виніс постанову відносно ОСОБА_1 серії ЕНА №5875995 від 06.10.2025 за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП з накладенням штрафу в розмірі 340 грн.
Представник відповідачів зазначає, що твердження представника відповідача про наявність відповідальності лише за керування транспортним засобом з непрацюючими зовнішніми світловими приладами є нічим необґрунтованими та такими, що не відповідають чинним нормам. Представник позивача помилково вважає, що така умова, як темна пора доби, розповсюджується на всі несправності зовнішніх світлових приладів.
Представник відповідачів зауважує, що відповідальність за керування транспортним засобом з не правильними зовнішніми освітлювальними приладами в темну пору доби настає лише у тому разі, якщо їх використання водієм обов`язкове у темну пору доби.
Згідно п. 9.2. ПДР, водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку: а) перед початком руху і зупинкою; б) перед перестроюванням, поворотом або розворотом. Тобто у всіх випадках при здійсненні будь-якого маневру і незалежно від пори доби.
Представник відповідачів зазначає, що не відповідають дійсності посилання представника позивача про начебто невідповідність змісту постанови чинним вимогам.
Оскаржувана постанова винесена на спеціальній стрічці, на зворотному боці якої викладено детальний опис прав особи щодо якої розглянуто справу, в тому числі – право на оскарження постанови.
Всі зауваження позивача як підстави для скасування оскаржуваної постанови не знаходять свого підтвердження, носять суб`єктивний характер та свідчать лише про намагання уникнути адміністративної відповідальності.
30.12.2025 позивач подав відповідь на відзив на позовну заяву, в якій зазначив наступне.
У п. 31.4. та 31.4.3. ПДР відсутня така несправність , як «не працює покажчик повороту», як самостійна підстава для визначення транспортного засобу таким, що має технічні несправності,я з якими його експлуатація заборонена. Таким чином, відповідач застосував розширювальне тлумачення норм ПДР, що є неприпустимим. Склад адміністративного правопорушення має бути чітко визначений законом, особа не може бути притягнута до відповідальності за дії, які прямо не передбачені чинним нормами як правопорушення. Це відповідає принципу правової визначеності як складової верховенства права.
Посилання відповідача на п. 6.1.5. ПДР є безпіставним, оскільки такий пункт відсутній у чинній редакції ПДР.
Стосовно посилання представника відповідача на п. 9.2. ПДР, позивач зазначає, що п. 9.2. ПДР регулює саме правила користування світловими сигналами перед початком маневру. Позивач не здійснював маневрів без подачі сигналу. На транспортному засобі позивача встановлені зовнішні світлові прилади заводського виробництва, що сертифіковані та допущені до експлуатації. Відповідач не надав доказів того, що світловий прилад не відповідає вимогам конструкції саме цього транспортного засобу, обмежившись лише візуальним спостереженням без проведення належної перевірки.
Згідно п. 2.3. ПДР, водій зобов`язаний перед виїздом перевірити та забезпечити технічно справний стан транспортного засобу, а під час руху – стежити за його технічним станом. Проте, транспортний засіб на момент виїзду був повністю справним, що підтверджується тим, що позивач особисто перевірив роботу всіх покажчиків повороту та продемонстрував це відповідачу і останній не надав доказів, які б спростували твердження позивача.
Стосовно посилання відповідача на ч. 1 ст. 121 КУпАП позивач зазначає, що диспозиція вказаної статті передбачає відповідальність за керування транспортним засобом, що має несправні системи гальмового або рульового керування, тяго-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (у темну пору доби)чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація транспортних засобів забороняється.
Позивач вказує, що постанова була винесена 06.10.2025 о 10 год 54 хв, тобто у світлий час доби і навіть за умови наявності несправності світлових приладів у діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення.
Покажчик повороту не належить до систем гальмового чи рульового керування або тягово-зчіпних пристроїв, а покажчик повороту не входить до переліку несправностей, за яких експлуатація заборонена згідно п. 31.4. ПДР.
Відповідачем не надано належних і допустимих доказів у розумінні статті 251 КУпАП, який би підтверджував факт правопорушення, а постанова ґрунтується лише на суб`єктивних припущеннях.
Позивача не було повідомлено належним чином про час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення. Про розгляд справи позивач дізнався лише після винесення постанови та під час ознайомлення з її змістом. Таким чином, наявність підпису в постанові не спростовує того, що під час самого розгляду справи позивач був позбавлений можливості реалізувати свої права на захист, надати пояснення та скористуватися правничою допомогою.
Позивач зазначає, що посилання на п. 31.4.3. в ПДР, експлуатація забороняється, якщо «не горить лампа лівої фари в режимі ближнього світла». Предметом розгляду дданої справи є несправність покажчика повороту, тому вказана норма не має відношення до інкримінованого правопорушення. п. 19.1.ПДР регулює правила користування зовнішніми світловими приладами у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості. Оскільки подія відбулася о 10:54 годині ранку у світлий час доби, порушення п. 19.1. ПДР виключає можливість порушення, тому посилання відповідача на даний пункт правил не має відношення до обставин справи.
Аргументи викладені у відзиві не спростовують факт порушення прав позивача під час винесення оскаржуваної постанови.
Ухвалою суду від 28.01.2026 розгляд було призначено розгляд справи у відкритому судовому засіданні, у зв`язку з необхідністю допиту особи, якою було винесено постанову про адміністративне правопорушення.
Свідок ОСОБА_2 допитаний у судовому засіданні показав, що він працює на посаді поліцейського взводу №2 роти №1 БУПП в Чернігівській області ДПП. 06.10.2025 під час здійснення патрулювання в м. Чернігів по проспекту Миру, працівниками поліції було помічено транспортний засіб Renault Daster, д.н.з. НОМЕР_2 , у якого не працював лівий покажчик повороту. Після зупинки транспортного засобу, позивачу було повідомлено причину зупинки та розпочато розгляд справи про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 121 КУпАП.
Дослідивши наявні у справі докази, суд встановив наступне.
Згідно з постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі від 06.10.2025 серії ЕНА №5875995, 06.10.2025 ОСОБА_1 керував автомобілем Renault Daster, н.з. НОМЕР_1 , з причепом, н.з. НОМЕР_2 , що має несправності зовнішніх світлових приладів (лівий покажчик повороту) з яким відповідно до встановлених правил експлуатація забороняється, чим порушив п. 31.4.3. ПДР – керування водієм транспортним засобом, що має несправності зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його заборонена, переобладнано з порушенням відповідних правил норм і стандартів (а.с. 7).
За даним фактом стосовно ОСОБА_1 було винесено постанову про накладення на нього адміністративного стягнення за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 121 КУпАП.
Відповідно до дослідженого в судовому засіданні відеозапису, наданого представником відповідачів разом з відзивом на позовну заяву, 06.10.2026 екіпажем патрульної поліції під час здійснення патрулювання в м. Чернігів, рухаючись по проспекту Миру було помічено автомобіль Renault Daster, н.з. НОМЕР_1 , з причепом, н.з. НОМЕР_2 , яким керував позивач у якого під час повороту на вул. Квітнева не працював лівий покажчик повороту на причепі (запис відео о 10:20:19). Як вбачається з відеозапису, після зупинки автомобіля Renault Daster, н.з. НОМЕР_1 , позивачем було увімкнено аварійну світлову сигналізацію, однак лівий покажчик повороту не працював (запис відео о 10:21:12).
Після зупинки транспортного засобу, працівник поліції на вимогу позивача завантажив відео з реєстратора на мобільний телефон, з яким позивач відмовився ознайомлюватись, посилаючись на те, що працівник поліції використовував свій особистий телефон (запис відео о 10:23).
В подальшому, позивачу було повідомлено причину зупинки, з якою позивач не погодився, посилаючись на те, що всі прилади в його автомобілі були у справному стані і перестали працювати тільки після того як працівники поліції його зупинили (запис відео о 10:23:18).
Після чого на вимоги позивача працівник поліції повторно повідомили причину зупинки та повторно запропонував ознайомитись із записом з відеореєстратора на що позивач погодився (запис відео о 10:36:52).
Після ознайомлення із записом з відеореєстратора, позивач погодився з тим, що у нього не працював покажчик повороту зазначивши, що можливо під час руху транспортного засобу відійшли контакти з причепом і на деякий час світловий покажчик повороту перестав працювати (запис відео о 10:37:30).
В подальшому, позивач пред`явив посвідчення водія (запис відео о 10:42).
Після чого, працівник поліції повідомив позивачу про початок розгляду справи про адміністративне правопорушення та ознайомив позивача з його правами (запис відео о 10:50:28). 
Надалі, позивач попросив викликати йому адвоката для надання йому безоплатної правової допомоги та попросив перенести розгляд справи на іншу дату, на що працівник поліції повідомив йому, що законодавством не передбачений обов`язок поліцейських по даній категорії справ викликати адвоката (запис відео о 10:51:46).
В подальшому, працівник поліції виніс постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі від 06.10.2025 серії ЕНА №5875995 (запис відео об 11:13:22) та вручив її позивачу, про що позивач поставив свій підпис (запис відео об 11:16).
За правилами ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, а також іншими документами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Постанова про притягнення особи до адміністративної відповідальності не може бути беззаперечним доказом вчинення цією особою адміністративного проступку, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.
Така правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду від 26 квітня 2018 року у справі №338/1/17.
Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року N 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів. КУпАП визначено форму й передбачено основні вимоги щодо змісту як протоколу про адміністративне правопорушення, так і рішення, що постановляється в конкретній адміністративній справі, а також визначається компетенція осіб, які мають право складати протоколи про адміністративні правопорушення.
Частина перша статті 121 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів.
Об`єктом зазначеного адміністративного правопорушення є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки на транспорті, в галузі шляхового господарства і зв`язку.
Суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП є водій транспортного засобу, тобто особа, яка в установленому порядку отримала дозвіл на керування транспортним засобом - водійське посвідчення тощо.
Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини як у формі умислу, так й у формі необережності.
Об`єктивна сторона правопорушення полягає у керуванні транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів.
Відповідно до ст. 31 Закону України «Про дорожній рух» (далі - Закон) транспортні засоби, їх складові частини і комплектуючі вироби, що ввозяться на територію України, підлягають перевірці на відповідність діючим стандартам або повинні мати сертифікат, виданий уповноваженим на це Секретаріатом ЄЕК ООН Адміністративним органом по сертифікації дорожніх транспортних засобів. Правила ввезення транспортних засобів на територію України визначаються Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до ст. 32 Закону переобладнання транспортних засобів, тобто зміна типу або марки (моделі), призначення чи параметрів конструкції транспортних засобів, що перебувають в експлуатації, шляхом установки кабіни, кузова чи їх деталей, спеціального обладнання і номерних агрегатів, не передбачених нормативно-технічною документацією на даний транспортний засіб, повинно відповідати правилам, нормативам і стандартам України. Переобладнання транспортних засобів здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до ст. 34 Закону державна реєстрація транспортного засобу полягає у здійсненні комплексу заходів, пов`язаних із перевіркою документів, які є підставою для здійснення реєстрації, звіркою і, за необхідності, дослідженням ідентифікаційних номерів складових частин та оглядом транспортного засобу, оформленням і видачею реєстраційних документів та номерних знаків.
Державний облік зареєстрованих транспортних засобів включає в себе процес реєстрації, накопичення, узагальнення, зберігання та передачі інформації про зареєстровані транспортні засоби та їх власників.
Згідно з п.31.4.3. ПДР, забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам:
Зовнішні світлові прилади:
а) кількість, тип, колір, розміщення і режим роботи зовнішніх світлових приладів не відповідають вимогам конструкції транспортного засобу;
б) порушено регулювання фар;
в) не горить лампа лівої фари в режимі ближнього світла;
г) на світлових приладах немає розсіювачів або використовуються розсіювачі і лампи, що не відповідають типу даного світлового приладу;
ґ) на розсіювачах світлових приладів нанесено тонування або покриття, що зменшує їх прозорість чи світлопропускання.
Правила користування зовнішніми світловими приладами врегульовані розділом 19 ПДР.
Відповідно до п. 19.1. Правил, у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості незалежно від ступеня освітлення дороги, а також у тунелях на транспортному засобі, що рухається, повинні бути ввімкнені такі світлові пристрої:
а) на всіх механічних транспортних засобах - фари ближнього (дальнього) світла;
б) на мопедах (велосипедах) і гужових возах (санях) - фари або ліхтарі;
в) на причепах та транспортних засобах, що буксируються, - габаритні ліхтарі.
Відповідно до п. 9.1.а. ПДР сигнали, що подаються світловими покажчиками повороту, є попереджувальними сигналами.
Отже, законодавець розмежовує поняття «зовнішній світловий прилад» та «попереджувальний сигнал». При цьому диспозиція ч. 1 ст. 121 КУпАП передбачає відповідальність за використання зовнішніх світлових приладів та їх переобладнання з порушенням відповідних стандартів, і не охоплює використання попереджувальних сигналів.
З огляду на те, покажчик поворот не відноситься до зовнішніх світлових приладів, а є попереджувальним сигналом, у діях позивача відсутня об`єктивна сторона інкримінованого йому адміністративного правопорушення.
Будь-яких доказів переобладнання транспортного засобу після його державної реєстрації відповідач не надав.
Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).
В силу ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
У статті 62 Конституції України наголошує, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
До провадження в справах про адміністративні правопорушення застосовується кримінальний аспект та відповідні гарантії ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема згідно яких кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку. На цьому неодноразово наголошував Європейський суд з прав людини, зокрема у рішенні від 09.09.2011 у справі «Лучанінова проти України», від 15.05.2018 у справі «Надточій проти України».
Необхідність застосування принципу презумпції невинуватості у справах про адміністративні правопорушення констатована і у постанові Верховного Суду у справі 463/1352/16-а від 08.07.2020, згідно з якою у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.
Згідно ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України (далі по тексту - КАС України) доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Водночас ч. 2 ст. 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Натомість відповідачем не доведено правомірності свого рішення, доказів на спростування тверджень позивача не надано.
Докази, надані суду, які стали підставою для винесення постанови не фіксують, що позивач порушив п. 31.4.3.а. ПДР України, а відтак не підтверджують факт вчинення позивачем зазначеного правопорушення.
Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Отже, суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова не містить достатніх доказів порушення позивачем Правил дорожнього руху України, про які йдеться в постанові, тому суд приходить до висновку, що в діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП.
Відповідно до статті 293 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обгрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень: 1) залишає постанову без зміни, а скаргу без задоволення; 2) скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд; 3) скасовує постанову і закриває справу; 4) змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Оскільки доводи позивача спростовані не були, будь-які сумніви з приводу наявності вини водія транспортного засобу трактуються на користь останнього, а наявні у справі докази, зокрема, копія постанови не дають суду підстав зробити висновок про те, що позивач вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 121 КУпАП. При цьому, ЄСПЛ дійшов висновку, що суд не вправі на шкоду особі самостійно змінювати фабулу, викладену у справі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися, а також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції.
Отже, за таких обставин, судом встановлено, що оскаржена постанова у справі про адміністративне правопорушення є незаконною та в діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП, у зв`язку з чим зазначена постанова підлягає скасуванню, а справа про притягнення позивача до адміністративної відповідальності закриттю за відсутності складу адміністративного правопорушення.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Тому, враховуючи результат розгляду справи, судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 605 грн. 60 коп. за задоволеними позовними вимогами підлягають стягненню на користь позивача.
На підставі ст.ст. 245, 251, 252, 256, 280 КУпАП та керуючись п.1 ч.1 ст.20, ст.ст.44, 77, 242, 246, 257-262, 286 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:
Позовну заяву ОСОБА_1 - задовольнити.
Постанову поліцейського взводу №2 роти №2 1-го батальйону Управління патрульної поліції в Чернігівській області Департаменту патрульної поліції Ігнатенка Андрія Вячеславовича про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі від 06.10.2025 серії ЕНА №5875995 складену стосовно ОСОБА_1 – скасувати.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 судові витрати по оплаті судового збору в сумі 605 гривень 60 копійок.
На рішення суду може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 
Повний текст рішення суду складено 08.05.2026. 

Позивач – ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 )

Відповідач – Департамент патрульної поліції (місцезнаходження: вул. Федора Ернста, 3, м. Київ, 03048, код ЄДРПОУ 40108646)

Відповідач – Управління патрульної поліції в Чернігівській області (місцезнаходження: вул. Громадська, 66, м. Чернігів, 14000)

Відповідач – поліцейський взводу №2 роти №2 1-го батальйону Управління патрульної поліції в Чернігівській області Ігнатенко Андрій Вячеславович (місцезнаходження: вул. Громадська, 66, м. Чернігів, 14000)

Суддя А. О. Діденко