СЕМЕНІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
вул. Шевченка, 41а, селище Семенівка, Кременчуцький район, Полтавська область, 38200
тел. (05341) 9 17 39,e-mail: inbox@sm.pl.court.gov.ua, web: https://sm.pl.court.gov.ua
ідентифікаційний код 02886143 

Справа №547/756/25
Провадження №2/547/51/26

Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2026 року с-ще Семенівка, Полтавська область

Семенівський районний суд Полтавської області в складі:
головуючого судді В.Ф.Харченка,
за участі секретаря судового засідання О.О.Харченко,
учасників справи і їх представників:
представника ТОВ "Факторинг Партнерс" – адвоката Д.В.Синиченко,
Л.Г.Дуденченко,
представника ОСОБА_1 – адвоката М.М.Басай,
розглянувши за правилами загального позовного провадження, у залі судових засідань № 1, цивільну справу за 
первісним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Факторинг Партнерс" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
зустрічним позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Факторинг Партнерс", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача, Товариство з обмеженої відповідальністю "Авентус Україна", про визнання кредитного договору недійсним,
ВСТАНОВИВ:
СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПЕРВІСНИХ І ЗУСТРІЧНИХ ВИМОГ, ЗАПЕРЕЧЕНЬ НА НИХ
18.07.2025 позивач Товариство з обмеженою відповідальністю "Факторинг Партнерс" (далі – ТОВ "Факторинг Партнерс") звернувся до суду із позовом в електронній формі до відповідача ОСОБА_1 , обґрунтовуючи позовні вимоги невиконанням ОСОБА_1 зобов`язань щодо повернення коштів за договором про надання споживчого кредиту № 8040386 від 30.06.2024, укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю "Авентус Україна" (далі ТОВ "Авентус") та  ОСОБА_1 , внаслідок чого утворилася загальна заборгованість відповідача перед позивачем 46200,00 грн з яких: 14000,00 грн сума заборгованості за основним зобов`язанням (тілом кредиту), 25200,00 грн заборгованість за процентами, 7000,00 грн заборгованість за штрафами. Позивач набув право грошової вимоги за вказаним договором на підставі договору факторингу № 27.01/25-Ф від 27.01.2025, що укладений між позивачем ТОВ "Факторинг Партнерс" і первинним кредитодавцем ТОВ "Авентус". Також просить стягнути з відповідача сплачений при зверненні до суду судовий збір 2422,40 грн і витрати на правничу допомогу 16000,00 грн. 
ТОВ "Факторинг Партнерс" позов підтримує, наголошує на добровільності укладення ОСОБА_1 договору про надання кредиту. Вважає що денна процентна ставка 1,5 % є правомірною. ОСОБА_1 не надала доказів чому ставка має бути меншою у розмірі 1,0 % на день, не надала контррозрахунку заборгованості.
ОСОБА_1 і її представник ОСОБА_2 заперечують проти позову, первинно вважали, що між сторонами не укладено кредитний договір в електронній формі і тому жодних зобов`язань вона не має з його повернення. Надалі визнали отримання 14000,00 кредитних коштів і укладення договору через застосунок у мобільному телефоні. Кошти бралися для лікування матері і сина, сплати комунальних платежів, придбання продуктів харчування. Можливості повернути кошти не має. Проценти 1,5 % за день є надмірними. Кредитодавець скористався неосвіченістю позичальника оскільки як фінансова установа є "сильною стороною" кредитних правовідносин. ОСОБА_1 згодна повернути фактично отримані 14000,00 грн, але із розстроченням платежу.

З аналогічних до відзиву підстав ОСОБА_1 на підставі ст. 233 ЦК України просить визнати недійсним договір про надання споживчого кредиту № 8040386 від 30.06.2024, що укладеним між ТОВ "Авентус" і  ОСОБА_1 . Додає, що договір укладено під впливом важкої обставини, якими у сукупності є інвалідність ОСОБА_1 ІІ групи, необхідність догляду за хворою матір`ю, лікування сина, воєнний стан, розмір щомісячної пенсії 2980,00 грн і надалі 3323,00 грн. З метою отримання коштів для існування  ОСОБА_1 погодилась на отримання кредиту 14000,00 грн на 360 днів з денною процентною ставкою 1,5 %. Сукупність усіх вказаних ознак є важкими і без них вона б ніколи не уклала кредитний договір на таких умовах. Водночас ОСОБА_1 не змогла пояснити судові що змусило її обрати саме ТОВ "Авентус Україна" для отримання кредиту в електронній формі, оскільки вона мала можливість вибору серед значної кількості аналогічних інтернет-ресурсів. Також не змогла пояснити чому не повернула хоча б частину коштів і почала ініціювати визнання договору недійсним через значний проміжок часу після отримання первісної позовної заяви.
ТОВ "Факторинг Партнерс" заперечує проти зустрічного позову, оскільки ОСОБА_1 вільно обрала контрагента і уклала з ним кредитний договір. До цього вільно читала пропоновані умови кредитування і погодилася на них. Мала альтернативи для укладення договору з іншими позичальниками. Кредитодавець не обмежував її у часі ознайомлення з умовами кредитування, не змушував до укладення договору, не впливав і не впливає, не створив жодну із обставин, які ОСОБА_1 помилково вважає тяжкими для себе чи вкрай невигідними. Позиція узагальнено зводиться до виклику почуття жалю та співчуття до особи ОСОБА_1 . 
ТОВ "Авентус Україна" заперечує проти зустрічного позову. Вебсайт ТОВ "Авентус Україна" містить усі необхідні відомості і істотні умови кредитного договору. ОСОБА_1 раніше укладала з ним 3 кредитних договори. Її воля на укладення договору була свідомою та вільною. Позичальник мала можливість протягом 14 днів відмовитися від договору, але продовжила користуватися кредитом. ОСОБА_1 не була обмежена у виборі особи, у якої отримувала інтернет-кредит. Надані документи щодо стану здоров`я складені у жовтні 2025 року. Можливе поранення сина відбулося у вересні 2025 року. Кредитний договір укладено у червні 2024 року, тобто значно раніше. Розмір пенсії не є підставою для звільнення від повернення кредиту чи визнання договору недійним. 

Вивчивши письмові заяви учасників справи щодо первісного і зустрічного позовів, вислухавши сторони і їх представників, вивчивши матеріали справи і надані до суду дані і докази, суд встановив такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини
30.06.2024 між ТОВ "Авентус" та ОСОБА_1 укладено договір про надання споживчого кредиту № 8040386 через мобільний застосунок CreditPlus. Договором передбачено отримання кредиту 14000,00 грн на строк 360 днів, стандартна денна процента ставка 1,5 % у межах строку кредитування, знижена денна процентна ставка 0,525 % за умови сплати до 30.07.2024 коштів не менше визначених у графіку платежів. Очікувані проценти за стандартною ставкою 75600,00 грн, а за зниженою – 71505,00 грн. Кредит надається шляхом грошового переказу на карту НОМЕР_1 , який здійснюється 30.06.2024 або 01.07.2024. За несвоєчасну сплату кредиту чи процентів нараховується: штраф 1260,00 грн на 4-й день не виконаного чи неналежно виконаного зобов`язання; штраф 2800,00 грн за кожен день прострочення починаючи із 5-го дня. Додаток № 1 визначив графік повернення кредиту і процентів.
Вказаний договір, графік (таблиця) платежів, паспорт споживчого кредиту підписані електронним підписом Л.Г.Дуденченко електронним одноразовим ідентифікатором С1969 30.06.2024 10:12:05, GM1257 30.06.2024 10:11:47 (т. 1 а.с. 37-46, 59, 68-74; т. 2 а.с. 20-33).
Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначені статтею 203 Цивільного кодексу України (далі ЦК).
Так, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.
Відповідно до статті 204 ЦК правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (частина третя статті 215 ЦК).
У статті 3 Закону України "Про електрону комерцію" зазначено, що електронний договір – це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію,і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України "Про електронну комерцію").
Частиною п`ятою статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.
Положеннями статті 12 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Абзац другий частини другої статті 639 ЦК передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.
Стаття 652 ЦК дає визначення, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
З урахуванням викладеного слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК).
Важливо, щоб електронний договір включав всі істотні умови для відповідного виду договору, інакше він може бути визнаний неукладеним або недійсним, у зв`язку з недодержанням письмової форми в силу прямої вказівки закону.
У силу частини першої статті 638 ЦК договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Важливо розуміти в якому конкретному випадку потрібно створювати електронний договір у вигляді окремого електронного документа, а коли досить висловити свою волю за допомогою засобів електронної комунікації.
Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі.
Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом.
Відповідно до частини першої статті 12 Закону України "Про електронну комерцію" моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично – у вигляді окремого документа.
Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.
Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі "логін-пароль", або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.
При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення.
Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення сторонами перед судом переконливості поданих доказів є конституційною гарантією (стаття 129 Конституції України).
За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Частиною другою статті 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Вказаний висновок щодо правомірності укладення кредитного договору шляхом підписання електронним цифровим підписом викладено у постанові Верховного Суду від 12.01.2021, справа № 524/5556/19, провадження № 61-16243св20.
До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 23.03.2020 у справі № 404/502/18 (провадження № 61-8449св19); від 09.09.2020 у справі № 732/670/19 (провадження № 61-7203св20). Тобто судова практика у цій категорії справ є незмінною.
ОСОБА_1 визнає факт укладення кредитного договору із ТОВ "Авентус", ініціює визнання його недійсним.
Відтак суд робить висновок про належне укладення 30.06.2024 між ТОВ "Авентус" та ОСОБА_1  кредитного договору № 8040386 на вказаних умовах.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1054 ЦК). 
Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі (ч. 2 ст. 10561 ЦК).
Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 526 ЦК).
Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК).
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК).
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК).
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди (п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 611 ЦК).
Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. (ч.ч. 1, 2 ст. 612 ЦК).
Особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі (ч.ч. 1-3 ст. 22 ЦК).
Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (ч.ч. 1, 2 ст. 549 ЦК).
Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання (ч. 1 ст. 550 ЦК).
Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (ч.ч. 1, 2 ст. 551 ЦК).

Згідно інформаційної довідки ТОВ "Пейтек" № 20250129-2.1 від 29.01.2025, яке має право на надання платіжних послуг, 30.06.2024 10:13:06 здійснено платіж 14000,00 грн в системі ТОВ "Авентус Україна", вебсайт https://creditplus.ua, зарахування на карту НОМЕР_1 (т. 1 а.с. 16).
Довідкою ТОВ "Авентус" від 12.03.2025 № 69/8 стверджено здійснення аналогічного платежу на користь ОСОБА_1 за порядковим номером 841 (т. 1 а.с. 18). 
АТ КБ "ПриватБанк" листом від 19.01.2026 повідомив, що ОСОБА_1 користується картою банку № 5168745124629574, на яку 30.06.2024 зарахованого переказ 14000,00 грн (т. 2 а.с. 63). 
Отже ОСОБА_1 отримала 14000,00 грн кредиту на умовах кредитного договору № 8040386 від 30.06.2024.

Заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором № 8040386 від 30.06.2024 із 30.06.2024 і станом на 26.01.2025 складає 46200,00 грн з яких: 14000,00 грн сума заборгованості за основним зобов`язанням (тілом кредиту), 25200,00 грн заборгованість за процентами, 7000,00 грн заборгованість за штрафами, на що вказує складений ТОВ "Авентус" розрахунок. Будь-яких платежів на повернення кредиту чи процентів за його використання відповідачем не здійснено (т. 1 а.с. 20-24).
На аналогічний розмір заборгованості  ОСОБА_1 вказує складений ТОВ "Факторинг Партнерс" розрахунок (т. 1 а.с. 25).

За договором факторингу № 27.01/25-Ф від 27.01.2025 ТОВ "Авентус" передало, а ТОВ "Факторинг Партнерс" прийняло право грошової вимоги до боржників, включаючи суму основного кредиту, процентів, пеню та інші платежі, що належать ТОВ "Авентус", зокрема й за кредитним договором ОСОБА_1 № 8040386 від 30.06.2024 на суму 46200,00 грн (т. 1 а.с. 26-36, 47-52).
За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (ч. 1 ст. 1077 ЦК).
Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (ч. 1 ст. 1078 ЦК).
Боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом (ст. 1082 ЦК).
Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (ч. 1 ст. 513 ЦК). Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 516 ЦК). 
Отже ТОВ "Факторинг Партнерс" набув право грошової вимоги до  ОСОБА_1 . 
ТОВ "Факторинг Партнерс" загальною сумою своїх вимог вважає 46200,00 грн.
Судові на надано доказів про будь-яке повне чи часткове повернення коштів за кредитним договором, зокрема й упродовж неодноразово наданого часу з метою позасудового врегулювання спору.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
ОСОБА_1  не надано до суду доказів щодо неправильності або необґрунтованості складеного ТОВ "Авентус" чи ТОВ "Факторинг Партнерс" розрахунку, однак це не знімає з суду обов`язку пересвідчитись у його вірності.
Щодо процентів за користування кредитом
Відповідно до ч.ч. 1-5 ст. 8 Закону України "Про споживе кредитування" "Реальна річна процентна ставка, денна процентна ставка та загальна вартість кредиту для споживача"
1. Реальна річна процентна ставка обчислюється відповідно до нормативно-правових актів Національного банку України.
2. Для цілей обчислення реальної річної процентної ставки та денної процентної ставки визначаються загальні витрати за споживчим кредитом.
До загальних витрат за споживчим кредитом включаються:
доходи кредитодавця у вигляді процентів;
комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо;
інші витрати споживача на додаткові та/або супутні послуги, які підлягають сплаті на користь кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб згідно з вимогами законодавства України та/або умовами договору про споживчий кредит (платежі за послуги кредитного посередника, страхові та податкові платежі, збори на обов`язкове державне пенсійне страхування, біржові збори, платежі за послуги державних реєстраторів, нотаріусів, інших осіб тощо).
До загальних витрат за споживчим кредитом не включаються:
1) платежі, що підлягають сплаті споживачем у разі невиконання його обов`язків, передбачених договором про споживчий кредит;
2) платежі з оплати товарів (робіт, послуг), які споживач зобов`язаний здійснити незалежно від того, чи правочин укладено з оплатою за рахунок власних коштів споживача чи за рахунок споживчого кредиту.
3. Обчислення реальної річної процентної ставки та денної процентної ставки має базуватися на припущенні, що договір про споживчий кредит залишається дійсним протягом погодженого строку та що кредитодавець і споживач виконають свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в договорі.
Якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки або інших платежів за послуги кредитодавця, включених до загальних витрат за споживчим кредитом при обчисленні реальної річної процентної ставки та денної процентної ставки, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення, реальна річна процентна ставка та денна процентна ставка обчислюються на основі припущення, що процентна ставка та інші платежі за послуги кредитодавця залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит.
4. Денна процентна ставка розраховується у процентах за формулою:
ДПС = (ЗВСК/ЗРК)/t ? 100%, де
ДПС - денна процентна ставка;
ЗВСК - загальні витрати за споживчим кредитом;
ЗРК - загальний розмір кредиту;
t - строк кредитування у днях.
5. Максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %.
Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами (ч. 3 ст. 6 ЦК).
Цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства (ч. 1 ст. 13 ЦК).
Цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства (ч. 1 ст. 14 ЦК).
Відтак вказані положення закону щодо максимального розміру денної процентної ставки підлягають застосуванню до відповідної істотної умови кредитного договору № 8040386 від 30.06.2024 у межах визначених розрахунком заборгованості тривалістю 121 день (т. 1 а.с. 22). 
Строк кредитування є більшим і складає 360 днів.

Суд нагадує, що знижена процентна ставка 0,525 % в день застосовується у разі дотримання позичальником графіку повернення платежів. У протилежному випадку денна процента ставка складає 1,5 %.
Отже підставною заборгованістю ОСОБА_1 за процентами є сума 16940,00 грн (14000,00 * 1,00 % * 121), а не вказані ТОВ "Авентус" і ТОВ "Факторинг Партнерс" 25200,00 грн.

Щодо неустойки
Стосовно стягнення з ОСОБА_1 7000,00 грн штрафу, суд зазначає що відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Відповідно до ч.ч. 2, 6 ст. 4 ЦК основним актом цивільного законодавства України є Цивільний кодекс України. Актами цивільного законодавства є також інші закони України, які приймаються відповідно до Конституції України та цього Кодексу (далі - закон). Якщо суб`єкт права законодавчої ініціативи подав до Верховної Ради України проект закону, який регулює цивільні відносини інакше, ніж цей Кодекс, він зобов`язаний одночасно подати проект закону про внесення змін до Цивільного кодексу України. Поданий законопроект розглядається Верховною Радою України одночасно з відповідним проектом закону про внесення змін до Цивільного кодексу України. Зміни до цього Кодексу можуть вноситися виключно законами про внесення змін до Цивільного кодексу України. Цивільні відносини регулюються однаково на всій території України.
Закон України "Про споживче кредитування" не зазнав змін порівняно із вказаними положеннями ст. 4 і п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК.
Тому відсутні підстави для задоволення позову у частині стягнення 7000,00 грн штрафу оскільки ТОВ "Авентус" або ж надалі ТОВ "Факторинг Партнерс" мав її списати в силу зазначеного припису п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК.

Підставною і доведеною заборгованістю за кредитним договором є 30940,00 грн (14000,00 + 16940,00). 
Ця сума стягується за первісним позовом.

Щодо недійсності кредитного договору
Правочин, який вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, може бути визнаний судом недійсним незалежно від того, хто був ініціатором такого правочину. При визнанні такого правочину недійсним застосовуються наслідки, встановлені статтею 216 цього Кодексу. Сторона, яка скористалася тяжкою обставиною, зобов`язана відшкодувати другій стороні збитки і моральну шкоду, що завдані їй у зв`язку з вчиненням цього правочину (ст. 233 ЦК).
Загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, свобода договору, свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом, судовий захист цивільного права та інтересу, справедливість, добросовісність та розумність (п. 3-6 ч. 1 ст. 3 ЦК).

03.01.2012 складено довідку МСЕК про призначення ОСОБА_1 інвалідності 2 групи безтерміново від загального захворювання, протипоказана важка фізична праця (т. 1 а.с. 113).
12.09.2017 складено пенсійне посвідчення ОСОБА_1 про призначення довічно пенсії як особі з інвалідністю 2 групи (т. 1 а.с. 115).
ОСОБА_1 раніше укладала із ТОВ "Авентус" 3 кредитні договори: 20.02.2024 на суму 10000,00 грн, 19.04.2024 на суму 2000,00 грн і 09.05.2024 на суму 8300,00 грн з добором 500,00 грн. Всі платежі за ними сплачено (т. 2 а.с. 19).
Спірний кредитний договір укладено між ТОВ "Авентус" і ОСОБА_1 30.06.2024 (т. 1 а.с. 37), отже він є 4-м правочином між сторонами щодо отримання кредиту.
Це свідчить, що характер договірних відносин між ТОВ "Авентус" і ОСОБА_1 щодо кредитування є сталим. Позичальник ОСОБА_1 належно виконала зобов`язання з повернення коштів за усіма попередніми 3-ма кредитними договорами. 
23.10.2024 складено висновок № 485 про необхідність отримання ОСОБА_3 соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі (т. 1 а.с. 109, 114). ОСОБА_1 стверджує, що ОСОБА_3 це її мати. Також ОСОБА_4 . ОСОБА_5 повідомляла, що її мати нещодавно померла. Доказів цих тверджень не надала.
ОСОБА_1 не мала доходів протягом січня 2024 року – липня 2025 року (т. 1 а.с. 112).
Протягом січня 2024 року – серпня 2025 року ОСОБА_1 отримувала пенсію по інвалідності у розмірах 2760,00 грн, 2980,00 грн і 2232,00 грн (т. 1 а.с. 116).
ОСОБА_1 не надала доказів щодо особи її сина та його поранення внаслідок бойових дій. 

Вказані докази і відображені у них обставини у їх сукупності, а також посилання ОСОБА_1 на необхідність витрачання коштів для сплати комунальних платежів, придбання продуктів, ліків тощо, які вона вважає пріоритетними порівняно з поверненням кредитних коштів, не є такими, що відповідно до ст. 233 ЦК кваліфікуються як тяжкі для ОСОБА_1 обставини чи вкрай невигідні умови укладення спірного кредитного договору. 
Навпаки вони свідчать про очевидне небажання ОСОБА_1 повертати будь-які кошти за кредитним договором зважаючи на стверджувані нею обставини свого життя. 

Суть кредиту полягає у тимчасовому передаванні грошових коштів у користування на засадах повернення і відплатності.
Наявність волевиявлення учасника правочину на укладання угоди, саме на зазначених в ній умовах, вільність такого волевиявлення і відповідність його внутрішній волі є необхідною умовою дійсності правочину. Своє волевиявлення на укладення договору учасник правочину виявляє в момент досягнення згоди з усіх істотних умов, складання та скріплення підписом письмового документа (Постанова КЦС ВС від 21.01.2021 у справі № 759/1695/17).
Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона розумно покладається на них. Ініціювання спору про недійсність договору не для захисту цивільних прав та інтересів, а з метою ухилення від виконання зобов`язань, є неприпустимим (Постанова КЦС ВС від 17.12.2020 у справі № 752/11877/17).

Відтак достатні правові підстави для визнання недійсним кредитного договору № 8040386 від 30.06.2024 відсутні.

Щодо судового збору
Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч.ч. 1, 6 ст. 141 ЦПК України).
Від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю (п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір").
ТОВ "Факторинг Партнерс" сплатив з первісного позову судовий збір 2422,40 грн (т. 1 а.с. 77, 79).
Л.Г.Дуденченко не сплатила судовий збір 968,96 грн (1211,20 * 0,8) зі свого зустрічного позову оскільки є особою з інвалідністю 2 групи і звільнена від сплати судового збору
У зв`язку з частковим задоволенням первісного позову суд компенсовує ТОВ "Факторинг Партнерс" за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, судовий збір пропорційно до розміру задоволених первісних позовних вимог у сумі 1622,27 грн (2422,40 ? 46200,00 • 30940,00).
У зв`язку з відмовою у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 суд компенсовує судовий збір 968,96 грн за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Щодо витрат на правничу допомогу
Відповідно до ст. 246 ЦПК України суд: призначає 02.06.2026 о 14:45 год. судове засідання для вирішення питання про судові витрати на правничу допомогу ТОВ "Факторинг Партнерс", про що його представником 05.05.2025 зроблено заяву через збільшення витрат адвоката у зв`язку з пред`явленням зустрічного позову; встановлює 5 денний строк для подання доказів щодо розміру понесених судових витрат на правничу допомогу.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1-5, 10-13, 48, 49, 76-83, 89, 128, 133, 141, 174, 209, 211, 246, 258, 259, 264, 265, 272, 273, 351, 352, 354, 355 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
Первісний позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Факторинг Партнерс" заборгованість за кредитним договором № 8040386 від 30.06.2024 у загальній сумі 30940,00 грн, відмовивши у стягненні більшої суми 46200,00 грн.
Компенсувати Товариству з обмеженою відповідальністю "Факторинг Партнерс" судовий збір 1622,27 грн за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
У задоволенні зустрічного позову  ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Факторинг Партнерс" про визнання недійсним кредитного договору № 8040386 від 30.06.2024 – відмовити повністю.
Компенсувати судовий збір 968,96 грн за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Призначити 02.06.2026 о 14:45 год. в залі судових засідань № 1 у приміщенні Семенівського районного суду Полтавської області за адресою: вул. Шевченка, 41а, с-ще Семенівка, Кременчуцький район, Полтавська область, судове засідання для вирішення питання про судові витрати на професійну правничу допомогу Товариства з обмеженою відповідальністю "Факторинг Партнерс".
Визначити строк для подання Товариством з обмеженою відповідальністю "Факторинг Партнерс" доказів щодо розміру понесених судових витрат на професійну правничу допомогу 5 днів після дня складення повного рішення суду.
З огляду на запровадження воєнного стану в Україні рекомендувати учасникам справи і їх представникам брати участь у судовому засіданні у режимі відеоконференції, зокрема поза межами приміщення суду за допомогою свого електронного кабінету та власних технічних засобів (https://vkz.court.gov.ua сервіс "EASYCON").
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку учасниками справи до Полтавського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення повного рішення суду.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення чи складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:
Товариство з обмеженою відповідальністю "Факторинг Партнерс" (місцезнаходження: м. Київ, вул. Ґедройця Єжи, буд. 6, офіс 521; ідентифікаційний код 42640371).
ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ).
Товариство з обмеженою відповідальністю "Авентус Україна" (місцезнаходження: м. Київ, просп. Берестейський, буд. 90а; ідентифікаційний код 41078230).

Повне рішення складене 14.05.2026.

Суддя Віктор ХАРЧЕНКО