МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 червня 2026 р.  	№ 400/1111/26 	
м. Миколаїв
Миколаївський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Дерев`янко Л.Л. розглянув за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу 

за позовом	ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , АДРЕСА_1 	

до відповідача	Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, вул. Морехідна, 1,м. Миколаїв,54008, вул. Морехідна, 1,м. Миколаїв,54008 	

про	визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,	

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (позивач) звернулася до Миколаївського окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Миколаївській області (відповідач), в якому просить:
визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, що полягають у невірному застосуванні складової заробітної плати для призначення пенсії ОСОБА_1 , а саме не врахування довідок, виданих Головним управлінням ДПС у Миколаївській області, № 21/14-29-10-02-05 від 14.02.2025 про складові заробітної плати для державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) та № 22/14- 29-10-02-05 від 14.02.2025 про інші складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед);
зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області здійснити нарахування та виплату пенсії ОСОБА_1 з 21.04.2025 із врахуванням довідок, виданих Головним управлінням ДПС у Миколаївській області, № 21/14-29-10-02-05 від 14.02.2025 про складові заробітної плати для державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) та № 22/14-29-10-02-05 від 14.02.2025 про інші складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед).
Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 16.09.2025 у справі № 400/5646/25 суд зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області зарахувати до стажу державної служби періоди роботи ОСОБА_1 з 22.08.2002 до 23.12.2024 на різних посадах в органах податкової служби та повторно розглянути її заяву від 21.04.2025 про перехід з пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію згідно із Законом України «Про державну службу», з урахуванням висновків суду. Однак, при виконанні цього рішення відповідач не врахував довідок від 14.02.2025 № 21/14-29-10-02-05, від 14.02.2025 № 22/14-29-10-02-05, виданих Головним управлінням ДПС у Миколаївській області. Таки дії відповідача позивач вважає протиправними, оскільки вказані вище довідки вона долучала до заяви про призначення пенсії, вони видані належним органом, відповідають встановленій формі. Позивач просить адміністративний позов задовольнити повністю.
Ухвалою судді від 05.02.2026 відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі без повідомлення (виклику) сторін.
Позиція відповідача викладена у відзиві на позовну заяву. Відповідач вказує, що оскільки рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від по справі № 400/5646/25 будь-яких інших зобов`язань, що пов`язані із обчисленням розміру пенсії на відповідача не було покладено, то дії відповідача при здійсненні обрахунку розміру пенсії без урахування довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця відповідають нормам чинного законодавства. Також, відповідач звертає увагу суду, що вимога позивача про призначення пенсії з 21.04.2025 не узгоджується з частинами першої, другою статті 122 КАС України. Відповідач підсумовує, що його дії у межах спірних правовідносин є правомірними, з огляду на що просить у задоволені позову відмовити повністю.
Інших заяв по суті до суду не надійшло.
Суд встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини:
Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 16.09.2025 по справі № 400/5646/25, позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області та до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області задоволено повністю, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області зарахувати до стажу державної служби періоди роботи ОСОБА_1 з 22.08.2002 до 23.12.2024 на різних посадах в органах податкової служби та повторно розглянути її заяву від 21.04.2025 про перехід з пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію згідно із Законом України «Про державну службу», з урахуванням висновків суду.
Рішення набрало законної сили 17.10.2025.
Листом від 15.12.2025 відповідач повідомив позивачку, що на виконання зазначеного рішення суду відповідачем проведено перерахунок пенсійної виплати позивача по переведенню на пенсію за віком, відповідно до Закону України “Про державну службу”. У зв`язку з тим, що розмір пенсійної виплати позивача на виконання судового рішення у справі №400/5646/25 зменшується, відповідач просив повідомити про погодження або відмову від виконання рішення суду.
З зазначеного листа встановлено, що при обчисленні розміру пенсії позивачки відповідач не врахував довідки довідку від 14.02.2025 № 21/14-29-10-02-05 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) та довідку від 14.02.2025 № 22/14-29-10-02-05 про інші складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією), видані Головним управлінням ДПС у Миколаївській області, що не заперечується ним у відзиві на позовну заяву.
Позивач, не погоджуючись із діями Головного управління Пенсійного фонду України у Миколаївській області щодо не врахування зазначених довідок, звернулася з цим позовом до суду.
Предметом розгляду у цій справі є оцінка правомірності дій відповідача щодо обчислення розміру пенсії позивача без урахування зазначених вище довідок.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з такого.
Принципи, правові та організаційні засади забезпечення державної служби, зокрема порядок реалізації права на пенсійне забезпечення державних службовців визначається Законом України від 10 грудня 2015 року № 889-VIII «Про державну службу», який набрав чинності з 01 травня 2016 року.
Згідно із статтею 90 указаного Закону пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Пунктом 2 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889 визнано таким, що втратили чинність, зокрема Закон України від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ «Про державну службу» (далі Закон № 3723), крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.
Положення пунктів 10 та 12 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889 закріплюють, що:
- державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців (пункт 10);
- для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців (пункт 12).
Відповідно до частини першої статті 37 Закону № 3723 на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Отже, при наявності у особи станом на 01 травня 2016 року певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01 травня 2016 року на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723, але за такої умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Така правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 15 грудня 2020 року у справі № 560/2398/19.
Суд зазначає, що періоди роботи, які зараховуються до стажу державної служби позивача, право позивача на отримання пенсії державного службовця відповідно до Законів № 3723 та № 889 встановлені рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 16.09.2025 у справі № 400/5646/25, яке набрало законної сили, а тому не є спірними у межах правовідносин, що розглядаються, та в силу конституційного принципу обов`язковості судового рішення повторному доказуванню чи правовій оцінці не підлягають.
Суд підкреслює, що з огляду на підстави та предмет заявленого позову, спірним у цій справі є питання, суть якого полягає у тому, чи має позивач право на обчислення розміру пенсії державного службовця з урахуванням довідок, виданих ГУ ДПС у Миколаївській області довідку від 14.02.2025 № 21/14-29-10-02-05 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) та довідку від 14.02.2025 № 22/14-29-10-02-05 про інші складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією).
Вирішуючи вищевказане питання, суд виходить із таких мотивів.
Насамперед суд відзначає, що переведення (перехід) з одного виду пенсії на інший та питання призначення пенсії проаналізовано у постановах Верховного Суду України від 31 березня 2015 року в справі № 21-612а14, Верховного Суду від 23 жовтня 2018 року в справі № 317/4184/16-а (2а/317/2/2017), в яких Суд дійшов висновку, що, якщо особа отримувала пенсію на підставі одного закону та виявила бажання перейти на пенсію за іншим законом, це буде нове призначення пенсії. А якщо такий перехід відбувся в рамках одного закону Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», то це не є призначенням пенсії, а є переведенням на пенсію в рамках одного закону.
Постановою Кабінету Міністрів України від 14 вересня 2016 року № 622 «Деякі питання пенсійного забезпечення окремих категорій осіб» затверджено Порядок призначення пенсій деяким категоріям осіб (далі Порядок № 622).
Пунктом 2 Порядку № 622 передбачено, що згідно з пунктами 10 і 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 10 грудня 2015 р. № 889-VIII «Про державну службу» на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України від 16 грудня 1993 р. № 3723-XII «Про державну службу» мають право особи, які на день набрання чинності Законом України від 10 грудня 2015 р. № 889-VIII «Про державну службу»: мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону та актами Кабінету Міністрів України; займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону та актами Кабінету Міністрів України.
Згідно з пунктом 4 Порядку № 622 пенсія державним службовцям призначається з дати звернення, але не раніше дати виникнення права, в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та відповідного рангу за останнім місцем роботи на державній службі, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. При цьому:
посадовий оклад, надбавки за ранг та вислугу років враховуються в розмірах, установлених на день звернення за призначенням пенсії за останньою займаною посадою державної служби (або прирівняною до неї у разі відсутності у державному органі відповідних посад державної служби);
розмір виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років), що включаються в заробіток для обчислення пенсії, визначається за вибором того, хто звернувся за пенсією, за будь-які 60 календарних місяців роботи на посаді державної служби підряд перед зверненням за пенсією незалежно від наявності перерв починаючи з 1 травня 2016 року. Середньомісячна сума зазначених виплат за 60 календарних місяців визначається шляхом ділення загальної суми цих виплат на 60. За бажанням особи неповні місяці роботи на посаді державної служби враховуються як повні;
у разі коли в осіб, зазначених в пункті 2 цього Порядку, станом на дату звернення немає 60 календарних місяців роботи на посаді державної служби підряд перед зверненням за пенсією починаючи з 1 травня 2016 р., середньомісячна сума виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років) визначається шляхом ділення загальної суми таких виплат за наявні місяці роботи починаючи з 1 травня 2016 р. на кількість таких місяців. За бажанням особи неповні місяці роботи на посаді державної служби враховуються як повні. При цьому для державних службовців, які звернулися за призначенням пенсії у травні 2016 р., а також для осіб, які не працювали починаючи з 1 травня 2016 р. на посадах державної служби, сума виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років) визначається з розрахунку таких виплат за травень 2016 р. як за повний місяць;
матеріальна допомога та виплати, які нараховуються за період, що перевищує календарний місяць, враховуються в частині, що відповідає кількості місяців у розрахунковому періоді.
За бажанням осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, і які на момент виходу на пенсію не перебувають на державній службі, розмір зазначених в абзацах третьому - п`ятому цього пункту виплат визначається в середніх розмірах відносно визначених законодавством таких виплат за місяць, що передує місяцю звернення за призначенням пенсії, але не раніше травня 2016 р., за відповідною (прирівняною) посадою (посадами) за останнім місцем роботи на державній службі.
У всіх випадках заробітна плата для призначення пенсії державного службовця враховується в межах установленої законом на день призначення пенсії максимальної величини бази нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (пункт 7 Порядку № 622).
Відповідно до пункту 5 Порядку № 622 форма довідки про заробітну плату, що подається для призначення пенсії державним службовцям, затверджується правлінням Пенсійного фонду України за погодженням із Мінсоцполітики.
Постановою правління Пенсійного фонду України від 17 січня 2017 року № 1-3 (далі Постанова № 1-3) затверджені форми довідок про заробітну плату для призначення згідно з пунктами 10 і 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 10 грудня 2015 року №889-VIII «Про державну службу» пенсії відповідно до статті 37 Закону України від 16 грудня 1993 року № 3723-XII «Про державну службу».
Такими довідками є:
- про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років);
- про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією);
- про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби.
Суд встановив, що довідки від 14.02.2025 № 21/14-29-10-02-05 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) та від 14.02.2025 № 22/14-29-10-02-05 про інші складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією) виготовлені відповідно до Постанови № 1-3 та відповідають затвердженим нею формам.
На всі види оплати праці, включені в довідки, нараховано єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.
Довідки видані на підставі особових рахунків, платіжних відомостей про нараховану та виплачену заробітну плату позивача.
Жодних заперечень, щодо форми, підстав видачі, періодів, за який вказана заробітна плата для призначення пенсії тощо, відповідачем не наведено.
Отже, суд констатує, що згадані довідки мають бути враховані відповідачем при визначенні розміру пенсії державного службовця позивача.
Водночас, єдиною підставою для неврахування зазначених вище довідок при обчисленні заробітної плати позивача відповідач вказує те, що рішення по справі № 400/5646/25 не містять зобов`язання щодо обчислення розміру пенсії з урахуванням таких довідок про складові заробітної плати.
Ураховуючи те, що відповідно до вимог Порядку № 622 та Постанови № 3-1 зазначені довідки повинні бути враховані при обчисленні розміру пенсії державного службовця, дії відповідача у цій частині не можна вважати такими, що відповідають критеріям правомірності, добросовісності та розсудливості відповідно до вимог частини другої статті 2 КАС України.
Беручи до уваги викладене у сукупності, суд підсумовує, що відповідач приймаючи рішення про призначення позивачу пенсії державного службовця відповідно до статті 37 Закону України від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ «Про державну службу», пунктів 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 10 грудня 2015 року № 889-VІІІ «Про державну службу» безпідставно при обчисленні розміру такої пенсії не врахував довідку від 14.02.2025 № 21/14-29-10-02-05 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) та довідку від 14.02.2025 № 22/14-29-10-02-05 про інші складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією).
Суд відхиляє посилання відповідача на порушення позивачкою строку звернення до суду, оскільки вперше позивач подала заяву про перехід на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» 21.04.2025. Відмову у задоволенні заяви оскаржено до суду. І лише після вирішення судом питання про визнання відмови відповідача протиправною, у позивачки виникли підстави для звернення до суду з цим позовом.
За таких обставин з метою ефективного захисту порушеного права позивача, за захистом якого він звернувся до суду, заявлені позовні вимоги належить задовольнити повністю.
При задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа (абзац перший частини першої статті 139 КАС України).
Суд встановив, що при зверненні з цим позовом до суду позивач сплатила судовий збір у розмірі 1064,96 грн. Таким чином, ця сума підлягає поверненню позивачу за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Також, позивачем заявлено до розподілу понесені витрати на правничу допомогу в розмірі 10000,00 грн.
До позовної заяви позивачем додано: договір від 14.05.2025 № 17-05/25 про надання правничої допомоги адвокатом Купенко Ольгою Леонідівною; додаткову угоду до договору від 19.01.2026, акт про надані послуги від 03.02.2026.
Відповідно до умов додаткової угоди від 19.01.2026 до договору від 14.05.2025 № 17-05/25, укладеною між позивачкою і адвокатом Купенко Ольгою Леонідівною, адвокат зобов`язався надати правничу допомогу щодо реалізації пенсійних прав позивача. Вартість послуг адвоката складає 10000,00 грн.
В матеріалах справи є акт про надання правничої допомоги, за яким позивач прийняв правничу допомогу по цій справі, а саме: проведення зустрічі з клієнтом, надання консультацій з приводу оптимальних шляхів вирішення спору, ознайомлення з документами для підготовки позовної заяви, опрацювання законодавчої бази, збір доказів, складання та направлення до суду процесуальних документів. Вартість наданих послуг визначена сторонами в сумі 10000,00 грн.
Згідно із ч. 1 та ч. 2 ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 134 КАС України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, серед іншого, складає гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.
Частиною 4 ст. 134 КАС України встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
У відповідності до ч. 5 ст. 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 134 КАС України).
Обов`язок доведення неспівмірності витрат, згідно ч. 7 ст. 134 КАС України, покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідач проти стягнення витрат на правничу допомогу заперечив з огляду на їх необґрунтованість.
Суд зауважує, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.
Суд звертає увагу, що він не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та її адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26.02.2015 у справі Баришевський проти України, від 10.12.2009 у справі Гімайдуліна і інших проти України, від 12.10.2006 у справі Двойних проти України, від 30.03.2004 у справі Меріт проти України, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.
Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі/WestAllianceLimited проти України, заява №19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі Лавентс проти Латвії зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Застосовуючи ці приписи до обставин справи і надаючи оцінку співмірності заявленої до повернення позивачем суми коштів із критеріями, встановленими частиною п`ятою статті 134 КАС України, при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає, що дана справа не відноситься до справ значної складності, навпаки, справа № 400/1111/26 є типовою, з великою кількістю судової практики з аналогічних спорів; вона не характеризується наявністю виключної правової проблеми, не є резонансною, чи такою, що може мати значне репутаційне значення для позивача; розгляд справи відбувався без участі сторін.
Досліджуючи детальний опис робіт, які включено до складу правничої допомоги в акті здачі-приймання наданих послуг від 03.02.2026, суд звертає увагу, що правнича допомога, яка складається із зустрічей з клієнтом, дослідження законодавства, збору доказів за своєю природою входить до послуг зі складання позовної заяви, що передбачає вивчення та опрацювання необхідної кількості документів, аналіз законодавства та судової практики, підготовка правової позиції та узгодження її з клієнтом.
В даному випадку, оцінивши складність та обсяг виконаних адвокатом робіт, з огляду на подані документи, також враховуючи критерії розумності та співмірності заявленої суми фактично понесених витрат, суд доходить висновку про наявність підстав для стягнення витрат позивача на професійну правничу допомогу з відповідача в розмірі 2000 грн.
Керуючись ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, - 
ВИРІШИВ:
1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 НОМЕР_1 ) до Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1,м. Миколаїв,54008 13844159) задовольнити повністю. 
2. Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, що полягають у невірному застосуванні складової заробітної плати для призначення пенсії ОСОБА_1 , а саме не врахування довідок, виданих Головним управлінням ДПС у Миколаївській області, № 21/14-29-10-02-05 від 14.02.2025 про складові заробітної плати для державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) та № 22/14- 29-10-02-05 від 14.02.2025 про інші складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед).
3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області здійснити нарахування та виплату пенсії ОСОБА_1 з 21.04.2025 із врахуванням довідок, виданих Головним управлінням ДПС у Миколаївській області, № 21/14-29-10-02-05 від 14.02.2025 про складові заробітної плати для державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) та № 22/14-29-10-02-05 від 14.02.2025 про інші складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед).
3. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1,м. Миколаїв,54008 ЄДРПОУ 13844159) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати зі сплати судового збору в сумі 1064,96 (одна тисяча шістдесят чотири гривні 69 коп) грн, витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2000,00 (дві тисячі) гривень

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Л.Л. Дерев`янко