Справа № 509/1356/26

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 травня 2026 року Овідіопольський районний суд Одеської області в складі:
судді Козирського Є.С.,
секретаря Лепешенкової В.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Овідіополь цивільну справу за позовом Органу опіки та піклування в особі Таїрівської селищної ради в інтересах малолітньої: ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відібрання дитини від матері, без позбавлення батьківських прав, -
ВСТАНОВИВ:
04 березня 2026 року Орган опіки та піклування в особі Таїрівської селищної ради звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 в якому просив ухвалити рішення про негайне відібрання малолітньої дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від матері ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , без позбавлення батьківських прав.
В обгрунтування позовних вимог посилався на те, що до Служби у справах дітей Таїрівської селищної ради надійшла заява ОСОБА_3 від 22.02.2026 року № 23 про загрозу життя, здоров`я та нормального розвитку малолітньої дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є матір`ю малолітньої дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вероніка народилася у місті Харків, проте майже з півторарічного року разом зі сім`єю проживала за адресою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який є батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за місцем реєстрації: АДРЕСА_2 . За час спільного проживання з ОСОБА_3 та його дружиною ОСОБА_4 , дідусь та бабуся приймали активну участь у опікуванні ОСОБА_5 , і з того часу між ними та ОСОБА_5 склалися дуже теплі та прихильні стосунки, у ОСОБА_5 до них виникла велика прив`язаність. З початку повномасштабного вторгнення рф в Україну, ОСОБА_6 разом з ОСОБА_5 переїхала на проживання до м. Одеси, і на даний час вони зареєстровані як внутрішньо-переміщені особи у Приморському районі м. Одеса. На той час батьки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 не проживали, шлюб між ними був розірваний згідно рішення Чутівського районного суду Полтавської області (справа №183/2181/22). 
Малолітня ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , навчається в ТОВ Початкова школа «Парус» (м. Одеса, вул. Георгія Липського, 3А, 65016). Батько дитини ОСОБА_9 , зі слів дідуся ОСОБА_10 , завжди добре ставився до своєї дочки ОСОБА_5 , приймав участь у її житті, опікувався нею, купляв їжу, одежу, телефони, планшет, надавав матері грошові кошти, проте,  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мати малолітньої дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , завжди обмежувала їх спілкування та побачення без видимих на те причин. В телефонному режимі, спеціалістам Служби у справах дітей Таїровської селищної ради батько дитини повідомив, що він на даний час військовослужбовець, своє місце перебування надати відмовився.
Приблизно з весни 2024 року ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , повідомила своєму батькові ОСОБА_10 , що захворіла. Конкретного діагнозу вона не повідомила, сказала, що їй дуже погано, у неї депресія, вона лікується у психологів, психіатрів, неврологів, приймає лікарські препарати за напрямом психіатрії. З часу виникнення хвороби, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мати малолітньої дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запропонувала, щоб дідусь ОСОБА_3 , забрав до себе ОСОБА_5 на постійне проживання, так як не може фізично про неї піклуватися. На питання про фінансову допомогу, вона повідомила, що втратила роботу і грошей не має. Зі слів гр. ОСОБА_3 , з часу початку хвороби, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мати малолітньої дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мала дуже хворий вигляд, була нервовою те неврівноваженою, вчиняла нерозумні вчинки, конфліктувала зі всіма оточуючими. З того часу вона отримала декілька постанов за ст. 130 КУпАП за керування автомобілем у стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння, які були розглянуті судами (справи № 522/7329/24 від 09.05.2024, № 947/29128/24 від 06.09.2024), в результаті чого у подальшому вона була позбавлена водійських прав.
Також, зі слів гр. ОСОБА_3 , внаслідок втрати доходів, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , оформила кредити на велику суму (приблизно 300-500 тис. грн.), при чому надала кредитним організаціям номери телефонів своїх рідних, внаслідок чого вони постійно отримують телефонні дзвінки з погрозами. Згодом у ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виникли борги за квартиру, і внаслідок конфліктної ситуації весною 2024 року вона втратила житло. З 29.07.2024 протягом двох тижнів ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проходила лікування в Одеському обласному медичному центрі психічного здоров`я (м. Одеса, вул. Ак. Воробйова, 9, 65006).
З весни 2024 року малолітня ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , постійно проживала разом з дідусем, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який опікувався нею, забезпечував харчування, відпочинок, водив до школи та сплачував за її навчання.
Зі слів гр. ОСОБА_3 , з початку 2025 року він перестав давати ОСОБА_12 грошові кошти, і в кінці серпня 2025 року вона штучно створила конфліктну ситуацію та забрала від нього ОСОБА_5 , пригрозивши тим, що більше не дасть йому з нею спілкуватись та бачитись. Протягом вересня-листопада 2025 року, дідусь не бачився з ОСОБА_5 , майже не спілкувався телефоном по причині заборони від матері дитини. На початку листопада 2025 року, мати дитини знову передала йому малолітню ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , так як внаслідок загострення хвороби фізично була не в змозі водити її до школи, забезпечувати харчування та нормальне життя.
З грудня 2025 року, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мати малолітньої дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не платить за навчання дитини та орендовану квартиру, і внаслідок цього на початку грудня вона втратила житло та шантажує рідних, що виїздить з ОСОБА_5 за кордон. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мати малолітньої дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває у неврівноваженому психічному стані, веде нездоровий спосіб життя, веде нічний спосіб життя, через хворобу не має фізичної можливості працювати та заробляти гроші, проте не проходить ані обстеження, ані лікування, хоча до неї неодноразово викликали швидку допомогу у складі психіатрів та поліції, їй неодноразово пропонували госпіталізацію у Одеському обласному медичному центрі психічного здоров`я, від якої вона відмовлялась.
На даний час,  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мати малолітньої дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не має заробітку, ані власного, ані орендованого житла, і таким чином не в змозі належним чином опікуватися донькою ОСОБА_5 , водити її до школи, забезпечувати їй належні житлові умови, харчування, виховання, розвиток, тощо.
Зі слів гр. ОСОБА_3 , не зважаючи на це, 01.01.2026 мати дитини забрала до себе ОСОБА_5 , і станом на даний час вони проживають у знайомого за адресою: АДРЕСА_1 . Зі слів гр. ОСОБА_3 , мати дитини ОСОБА_2 майже не водить дитину до школи, приводить її на заняття зі значними запізненнями (після 14 год.), останній тиждень ОСОБА_5 зовсім не відвідувала школу. По даному факту 21.02.2026 мною була надана заява до Відділу поліції № 1 Одеського районного управління поліції № 2 ГУ НП в Одеській області, зареєстровану за номером ЄО 4069, щодо проведення перевірки та притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за невиконання батьківських обов`язків.
Не зважаючи на позбавлення водійських прав, мати дитини продовжує користуватися своїм автомобілем, перевозить в ньому ОСОБА_5 , чим наражає її на смертельну небезпеку. Окрім цього, 15.11.2025 вона потрапила у ДТП (зареєстроване не було), розбивши інший автомобіль, при цьому вимагала у батька кошти в сумі 400 дол. США на ремонт.
23.02.2026 року до Служби у справах дітей Таїрівської селищної ради надійшла заява ОСОБА_3 про загрозу життя, здоров`я та нормального розвитку малолітньої дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 повідомив, що його донька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мати малолітньої дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , постійно шантажує та маніпулює дитиною, доводить її до істерики, кричить на неї, повідомляє їй неправдиву інформацію про дідуся та її батька, забороняє спілкуватись та бачитись з рідними, заблокувала у дитини в телефоні номери всіх рідних, вимкнула у дитини в телефоні функцію «Батьківський контроль», тощо, чим наносить дитині значну психологічну травму. Дитина залякана матір`ю, психологічно подавлена, замкнута, не бажає спілкуватись ні з рідними, ні з оточуючими, вороже ставитися до рідних. Також мати дитини залишає ОСОБА_5 на декілька діб наодинці з малознайомим їй чоловіком, зі своїм співмешканцем.
25.02.2026 року начальником Служби у справах дітей Таїрівської селищної ради Сорокатою О.П. та головним спеціалістом ОСОБА_13 , інспектором СЮП Максимовою І.А., фахівцями ЦНСП Таїрівської селищної ради був здійснений виїзд за місцем фактичного проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка є матір`ю малолітньої дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 . Квартира розміщена на 6 поверсі 16 поверхового будинку, загальною площею 38 кв.м., житлова площа 21 кв.м, в квартирі брудно, антисанітарія, розкидані речі, зламана побутова техніка., присутній неприємний запах, продукти харчування в обмеженій кількості. Для дитини умови не створені, відсутнє окреме спальне місце, не має столу для виконання домашнього завдання, відсутні іграшки, книги.
За вищевказаною адресою проживають: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , - мати, малолітня дитина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_14 -співмешканець. За результатом виїзду було складено Акт обстеження умов проживання, Акт оцінки рівня безпеки дитини, Акт оцінки потреб сім`ї. За результатами огляду житла та бесіди зроблено висновок про те, що мати малолітньої дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не виконує свої батьківські обов`язки, не слідкує за харчуванням дитини, не контролює відвідування учбового закладу. Була в стані агресії, неадекватно оцінювала ситуацію. За результатами перевірки дитину було негайно вилучено та передано в безпечне місце.
Таким чином, у теперішньому стані ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є небезпечною для своєї дочки, малолітньої дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , своєю поведінкою вкрай негативно впливає на зростаючу малолітню дитину. За результатами перевірки дитину було негайно вилучено та передано в безпечне місце.
В судове засідання представник позивача не з`явилася, подала до суду заяву, в якій просила справу розглядати за її відсутності, позов підтримала, просила задовольнити у повному обсязі, не заперечує щодо винесення заочного рішення.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. 
Згідно зі ст. 280 ЦПК України, якщо у суду не має даних про причину неявки відповідача, сповіщеного про дату, час та місце судового засідання належним чином і не з`явився в судове засідання без поважних і без повідомлення причин, не подавши відзив на позов, суд вважає можливим розглянути справу на підставі даних, які є в матеріалах справи та, ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 281 ЦПК України.
Суд, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. 
Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.
Судом встановлено, що 23.02.2026 року до Служби у справах дітей Таїрівської селищної ради надійшла заява ОСОБА_3 вх..№ 23 про загрозу життя, здоров`я та нормального розвитку малолітньої дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якій зазначив, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є матір`ю малолітньої дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка перебувала у шлюбі з ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , народила доньку ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вероніка народилася у місті Харків, проте майже з півторарічного віку разом зі сім`єю проживала за адресою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ,(паспорт громадянина України НОМЕР_1 виданий Куп`янським МР ВУМВС України в Харківській області 16.03.1999 року ), який є батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за місцем реєстрації : АДРЕСА_2 . За час спільного проживання, з ОСОБА_3 та його дружиною ОСОБА_4 , дідусь та бабуся приймали активну участь у опікуванні ОСОБА_5 , і з того часу між ними та ОСОБА_5 склалися дуже теплі та прихильні стосунки, у ОСОБА_5 до них виникла велика прив`язаність. Вони забезпечували належне харчування онуки, разом ходили на прогулянки, читали книжки, забезпечували розвиток її особистості.
З початку повномасштабного вторгнення рф в Україну, ОСОБА_6 разом з ОСОБА_5 переїхала на проживання до м. Одеси, і станом на даний час вони зареєстровані як внутрішньо-переміщені особи у Приморському районі м. Одеса. На той час, батьки малолітньої дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , не проживали, шлюб між ними був розірвано згідно рішення Чутівського районного суду Полтавської області, Провадження №2/550/91/23, Справа № 183/2181/22.
Малолітня ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , навчається в ТОВ Початкова школа «Парус» (м. Одеса, вул. Георгія Липського, 3А, 65016). Батько дитини ОСОБА_9 , зі слів дідуся ОСОБА_10 , завжди добре ставився до своєї дочки ОСОБА_5 , приймав участь у її житті, опікувався нею, купляв їжу, одежу, телефони, планшет, надавав матері грошові кошти, проте, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мати малолітньої дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , завжди обмежувала їх спілкування та побачення без видимих на те причин. В телефонному режимі, спеціалістам Служби у справах дітей Таїровської селищної ради батько дитини повідомив, що він на даний час військовослужбовець, своє місце перебування надати відмовився.
Приблизно з весни 2024 року ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , повідомила своєму батькові ОСОБА_10 , що захворіла. Конкретного діагнозу вона не повідомила, сказала, що їй дуже погано, у неї депресія, вона лікується у психологів, психіатрів, неврологів, приймає лікарські препарати за напрямом психіатрії. З часу виникнення хвороби, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мати малолітньої дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запропонувала, щоб дідусь ОСОБА_3 , забрав до себе ОСОБА_5 на постійне проживання, так як не може фізично про неї піклуватися. На питання про фінансову допомогу, вона повідомила, що втратила роботу і грошей не має.
Зі слів гр. ОСОБА_3 , з часу початку хвороби, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мати малолітньої дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мала дуже хворий вигляд, була нервовою те неврівноваженою, вчиняла нерозумні вчинки, конфліктувала зі всіма оточуючими. З того часу вона отримала декілька постанов за ст. 130 КУпАП за керування автомобілем у стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння, які були розглянуті судами (справи № 522/7329/24 від 09.05.2024, № 947/29128/24 від 06.09.2024), в результаті чого у подальшому вона була позбавлена водійських прав. Також, зі слів гр. ОСОБА_3 , внаслідок втрати доходів, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , оформила кредити на велику суму (приблизно 300-500 тис. грн.), при чому надала кредитним організаціям номери телефонів своїх рідних, внаслідок чого вони постійно отримують телефонні дзвінки з погрозами. Згодом у ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виникли борги за квартиру, і внаслідок конфліктної ситуації весною 2024 року вона втратила житло.
Зі слів гр. ОСОБА_3 , з 29.07.2024 протягом двох тижнів ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проходила лікування в Одеському обласному медичному центрі психічного здоров`я (м. Одеса, вул. Ак. Воробйова, 9, 65006).
З весни 2024 року малолітня ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , постійно проживала разом з дідусем, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який опікувався нею, забезпечував харчування, відпочинок, водив до школи та сплачував за її навчання. Зі слів гр. ОСОБА_3 , з початку 2025 року він перестав давати ОСОБА_12 грошові кошти, і в кінці серпня 2025 року вона штучно створила конфліктну ситуацію та забрала від нього ОСОБА_5 , пригрозивши тим, що більше не дасть йому з нею спілкуватись та бачитись. Протягом вересня-листопада 2025 року, дідусь не бачився з ОСОБА_5 , майже не спілкувався телефоном по причині заборони від матері дитини. На початку листопада 2025 року, мати дитини знову передала йому малолітню ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , так як внаслідок загострення хвороби фізично була не в змозі водити її до школи, забезпечувати харчування та нормальне життя. З грудня 2025 року, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мати малолітньої дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не платить за навчання дитини та орендовану квартиру, і внаслідок цього на початку грудня вона втратила житло та шантажує рідних, що виїздить з ОСОБА_5 за кордон. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мати малолітньої дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває у неврівноваженому психічному стані, веде нездоровий спосіб життя, веде нічний спосіб життя, через хворобу не має фізичної можливості працювати та заробляти гроші, проте не проходить ані обстеження, ані лікування, хоча до неї неодноразово викликали швидку допомогу у складі психіатрів та поліції, їй неодноразово пропонували госпіталізацію у Одеському обласному медичному центрі психічного здоров`я, від якої вона відмовлялась.
На даний час, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мати малолітньої дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не має заробітку, ані власного, ані орендованого житла, і таким чином не в змозі належним чином опікуватися донькою ОСОБА_5 , водити її до школи, забезпечувати їй належні житлові умови, харчування, виховання, розвиток, тощо.
Зі слів гр. ОСОБА_3 , не зважаючи на це, 01.01.2026 мати дитини забрала до себе ОСОБА_5 , і станом на даний час вони проживають у знайомого за адресою: АДРЕСА_1 .
Зі слів гр. ОСОБА_3 , мати дитини ОСОБА_2 майже не водить дитину до школи, приводить її на заняття зі значними запізненнями (після 14 год.), останній тиждень ОСОБА_5 зовсім не відвідувала школу. По даному факту 21.02.2026 мною була надана заява до Відділу поліції № 1 Одеського районного управління поліції № 2 ГУ НП в Одеській області, зареєстровану за номером ЄО 4069, щодо проведення перевірки та притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за невиконання батьківських обов`язків. Не зважаючи на позбавлення водійських прав, мати дитини продовжує користуватися своїм автомобілем, перевозить в ньому ОСОБА_5 , чим наражає її на смертельну небезпеку. Окрім цього, 15.11.2025 вона потрапила у ДТП (зареєстроване не було), розбивши інший автомобіль, при цьому вимагала у батька кошти в сумі 400 дол. США на ремонт.
ОСОБА_3 повідомив, що його донька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мати малолітньої дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , постійно шантажує та маніпулює дитиною, доводить її до істерики, кричить на неї, повідомляє їй неправдиву інформацію про дідуся та її батька, забороняє спілкуватись та бачитись з рідними, заблокувала у дитини в телефоні номери всіх рідних, вимкнула у дитини в телефоні функцію «Батьківський контроль», тощо, чим наносить дитині значну психологічну травму. Дитина залякана матір`ю, психологічно подавлена, замкнута, не бажає спілкуватись ні з рідними, ні з оточуючими, вороже ставитися до рідних. Також мати дитини залишає ОСОБА_5 на декілька діб наодинці з малознайомим їй чоловіком, зі своїм співмешканцем.
25.02.2026 року начальником Служби у справах дітей Таїрівської селищної ради Сорокатою О.П. та головним спеціалістом ОСОБА_13 , інспектором СЮП Максимовою І.А., фахівцями ЦНСП Таїрівської селищної ради був здійснений виїзд за місцем фактичного проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка є матір`ю малолітньої дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 .
Квартира розміщена на 6 поверсі 16 поверхового будинку, загальною площею 38 кв.м., житлова площа 21 кв.м, в квартирі брудно, антисанітарія, розкидані речі, зламана побутова техніка., присутній неприємний запах, продукти харчування в обмеженій кількості.
Для дитини умови не створені, відсутнє окреме спальне місце, не має столу для виконання домашнього завдання, відсутні іграшки, книги.
За вищевказаною адресою проживають: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , - мати, малолітня дитина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_14 -співмешканець.
За результатом виїзду було складено Акт обстеження умов проживання, Акт оцінки рівня безпеки дитини, Акт оцінки потреб сім`ї. 
За результатами огляду житла та бесіди зроблено висновок про те, що мати малолітньої дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не виконує свої батьківські обов`язки, не слідкує за харчуванням дитини, не контролює відвідування учбового закладу. Була в стані агресії, неадекватно оцінювала ситуацію.
За результатами перевірки дитину було негайно вилучено та передано в безпечне місце.
Таким чином, у теперішньому стані ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є небезпечною для своєї дочки, малолітньої дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , своєю поведінкою вкрай негативно впливає на зростаючу малолітню дитину.
За результатами перевірки дитину було негайно вилучено та передано в безпечне місце.
Відповідно до рішення виконкому Таїрівської селищної ради від 26.02.2026 року № 65 «Про негайне відібрання малолітньої дитини від матері» малолітню дитину ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , негайно відібрано від матері ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , та злісно ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не забезпечує дитині належних умов для проживання та виховання, чим створює загрозу її життю та здоров`ю. 
На теперішній час малолітню дитину ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , передано до дідуся ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який проживає окремо за адресою:  АДРЕСА_3 .
Дідуся малолітньої дитини, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , попередити про відповідальність за порушення законодавства щодо захисту прав дитини, а саме: про заборону передачі дитини матері  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до вирішення питання в судовому порядку.
Відповідно до Наказу Служби у справах дітей Таїрівської селищної ради № 4 від 25.02.2026 року, малолітня ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дитина, яка залишилась без батьківського піклування тимчасово влаштована в сім`ю рідного дідуся ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , він має постійну роботу (стаж державної служби більше 31 року), нормований робочий день, самостійний дохід, який достатній для утримання дитини, і постійне місце проживання. Спиртні напої не вживає, за місцем роботи і проживання характеризується позитивно, не перебуває на обліку в нарколога, психіатра, веде здоровий спосіб життя, стан здоров`я дозволяє опікуватися дитиною. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , дуже добре ставиться до своєї онуки, малолітньої дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , опікується нею, забезпечує харчування, дозвілля, сплачує за її навчання. Дитина дуже прихильна до нього, разом з ним матиме спокійне та безпечне життя.
Згідно з пунктом 1 статті 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року (редакція 02.12.2012 року), суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Базові положення принципу забезпечення найкращих інтересів дитини покладені в основу багатьох рішень Європейського суду з прав людини, у тому числі шляхом застосування статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року N 475/97-ВР.
Відповідно до статті 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (редакція від 01.08.2021 року), кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. Під час ухвалення рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення їх батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу.
Позбавлення батьківських прав завжди є результатом протиправної, винної поведінки. Відібрання ж дитини не пов`язується з протиправною поведінкою: загроза життю та здоров`ю дитини може бути результатом психічної хвороби, відкритої форми туберкульозу чи інших небезпечних хвороб, скрутних житлових умов тощо.
Відібрання дитини можливе тоді, коли умови проживання дитини суд оцінить як небезпечні для неї. Оцінювання умов проживання дитини є виключно компетенцією суду.
Батьки, від яких відібрана дитина, не втрачають щодо неї прав та обов`язків, обумовлених походженням. Вони надалі залишаються носіями обов`язку щодо виховання дитини, мають право на особисте її виховання та спілкування з ними. Проте та обставина, що дитина передана іншій особі або закладу, означає, що саме їх напрямок та умови виховання отримали перевагу над тим, що здатні створити батьки, й з цим напрямком батьки повинні будуть узгоджувати свою поведінку.
Основними підставами для відібрання дитини є ухилення батьків від виконання своїх обов`язків з виховання дитини; жорстоке поводження з дитиною; захворювання батьків на хронічний алкоголізм або їх наркотична залежність; будь-які види експлуатації дитини, примус її до жебракування та бродяжництва тощо. Інші випадки охоплюють ситуації, коли залишення дитини у батьків є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. Така небезпека може випливати не лише із поведінки батьків, а й із їх особистих негативних звичок (демонстрація та заохочення у дитини розпусної поведінки). Для відібрання дитини від батьків достатня наявність ризику лише для життя, здоров`я або лише для морального виховання. Варто враховувати й ступінь небезпеки для кожної окремо взятої дитини, враховуючи її фізичний та психічний розвиток.
Вказаний висновок повністю узгоджується з правовою позицією, викладеною у постановах Верховного Суду від 25 липня 2018 року у справі №487/1328/16-ц, провадження №61-3979ск18, від 14 лютого 2020 року у справі №673/1477/17, провадження №61-45875св18.
Відібрання дитини - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини, в зв`язку з чим у кожному випадку треба виявити і оцінити позитивний результат у долі дитини, який має настати. У виняткових випадках, при безпосередній загрозі для життя або здоров`я дитини, орган опіки та піклування або прокурор мають право постановити рішення про негайне відібрання дитини від батьків. У цьому разі орган опіки та піклування зобов`язаний негайно повідомити прокурора та у семиденний строк після постановлення рішення звернутися до суду з позовом про позбавлення батьків чи одного з них батьківських прав або про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав. З таким позовом до суду має право звернутися прокурор. (ч.2 ст.170 СК України).
Відповідно до статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року №2402-III, сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.
Частиною 1 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Згідно з частиною 1 статті 14 Закону України «Про охорону дитинства» діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили.
Відповідно до основних сформованих принципів суспільства, задекларованих у міжнародному праві та національному законодавстві, діти мають право на особливе піклування і допомогу, внаслідок своєї фізичної і розумової незрілості, потребують спеціальної охорони і піклування, включаючи належний правовий захист як до, так і після народження.
Відповідно до ч. 7 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. (стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства»).
Держава здійснює захист дитини від: усіх форм домашнього насильства та інших проявів жорстокого поводження з дитиною, експлуатації, включаючи сексуальне насильство, у тому числі з боку батьків або інших законних представників дитини; втягнення у злочинну діяльність, залучення до вживання алкоголю, наркотичних засобів і психотропних речовин; залучення до екстремістських релігійних психокультових угруповань та течій, використання її для створення та розповсюдження порнографічних матеріалів, примушування до проституції, жебрацтва, бродяжництва, втягнення до азартних ігор тощо.
Європейський суд з прав людини зауважив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (рішення ЄСПЛ у справі «Мамчур проти України», №10383/09, § 100, від 16 липня 2015 року).
Якщо рішення мотивується необхідністю захистити дитину від небезпеки, має бути доведено, що така небезпека справді існує. При ухваленні рішення про відібрання дитини від батьків може виникнути необхідність врахування низки чинників. Можливо, потрібно буде з`ясувати, наприклад, чи зазнаватиме дитина, якщо її залишать під опікою батьків, жорстокого поводження, чи страждатиме вона через відсутність піклування, через неповноцінне виховання та відсутність емоційної підтримки, або визначити, чи виправдовується встановлення державної опіки над дитиною станом її фізичного або психічного здоров`я. З іншого боку, той факт, що дитина може бути поміщена в середовище, більш сприятливе для її виховання, не виправдовує примусового відібрання її від батьків. Такий захід не можна також виправдовувати виключно посиланням на ненадійність ситуації, адже такі проблеми можна вирішити за допомогою менш радикальних засобів, не вдаючись до роз`єднання сім`ї, наприклад, забезпеченням цільової фінансової підтримки та соціальним консультуванням (рішення ЄСПЛ у справі «Савіни проти України», №39948/06, §50, від 18 грудня 2008 року).
Матеріалами справи підтверджується факт ухилення відповідача від виконання своїх обов`язків, що полягає у: відсутності з її боку піклування про фізичний і духовний розвиток дітей та про їх підготовку до самостійного життя; відсутності спілкування з дітьми в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення; відсутності будь-якого інтересу до їх внутрішнього світу; відсутності сприяння засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі та свідомому нехтуванні та знеціненні психоемоційних потреб дітей.
Таким чином, суд погоджується з рішенням виконкому Таїрівської селищної ради від 26.02.2026 року № 65 «Про негайне відібрання малолітньої дитини від матері» малолітню дитину ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , негайно відібрано від матері ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , та злісно ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не забезпечує дитині належних умов для проживання та виховання, чим створює загрозу її життю та здоров`ю. 
Відповідно до Наказу Служби у справах дітей Таїрівської селищної ради № 4 від 25.02.2026 року, малолітня ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дитина, яка залишилась без батьківського піклування тимчасово влаштована в сім`ю рідного дідуся ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що відібрання дитини від матері ОСОБА_2 без позбавлення її батьківських прав, у даному випадку є доцільним та необхідним, оскільки протилежне, з огляду на встановлені судом обставини, може спричинити негативні наслідки для життя та здоров`я її дитини , у зв`язку з чим позовні вимоги позивача про відібрання дітей від матері без позбавлення батьківських прав є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
При цьому суд зауважує, що відібрання дітей у батьків, це санкція за невиконання батьківських обов`язків. Ця санкція є більш м`якою, порівняно з іншими, зокрема із позбавленням батьківських прав. Відібрання дитини не є крайнім і незворотним заходом.
Згідно з вимогами ч.3 ст. 170 СК України, якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, суд за заявою батьків може постановити рішення про повернення їм дитини.
Отже, відповідачка не позбавлена можливості змінити своє відношення та ставлення до виконання батьківських обов`язків та звернутись в суд із позовом про повернення їй дітей.
Окрім того, згідно до ст. 141 ЦПК України, оскільки позивача звільнено від сплати судового збору за подачу даного позову, він підлягає стягненню в дохід держави з відповідачки у розмірі 3328,00 грн.

Керуючись ст.ст.12, 13, 76-81, 258, 259, 264, 265, 268, 273, 280-283 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов Органу опіки та піклування в особі Таїрівської селищної ради в інтересах малолітньої: ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відібрання дитини від матері, без позбавлення батьківських прав - задовольнити.
Відібрати малолітню  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від матері ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , без позбавлення батьківських прав.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (паспорт громадянина України НОМЕР_2 виданий Київським РВ у м. Харкові ГУ ДМС України в Харківській області 05 грудня 2015 року) в дохід держави судовий збір в розмірі 3328,00 гривень.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку, шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення. У випадку, якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30-ти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Су Суддя:	  	Є.  С.  Козирський