Справа №348/3259/25
Провадження № 2/348/447/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 червня 2026 року м.Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області у складі:
головуючого судді Гундяка Т.Д.,
секретар судового засідання Дмитрук С.І.,
за участю: представника позивача Зубченко І.І. ,
представника третьої особи Ломпас М.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Служба у справах дітей Пасічнянської сільської ради, ОСОБА_4 , про позбавлення батьківських прав,
в с т а н о в и в:
ОСОБА_2 , інтереси якої представляє адвокат Зубченко І.І., пред`явила позов до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Служба у справах дітей Пасічнянської сільської ради, про позбавлення батьківських прав.
Позов обґрунтований тим, що вона проживає разом з неповнолітніми дітьми, своїми онучками - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у будинку АДРЕСА_1 . 
Батьками цих дітей є ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , яка є відповідачем по справі.
Мати дітей - донька позивача, у 2023 році виїхала за межі України, а саме до Бельгії, де перебуває по теперішній час. З моменту виїзду за кордон, відповідач фактично самоусунулась від виконання своїх батьківських обов`язків, покладених на неї законом, а саме: не бере участі у вихованні та догляді за дітьми, не забезпечує їх матеріально, не піклується про їх фізичний, духовний та моральний розвиток, не підтримує з ними належного спілкування. Станом на сьогодні, відповідач не має наміру повертатися в Україну, проживає за кордоном, має іншого чоловіка та створила нову сім`ю. Не виявляє бажання брати участь у вихованні своїх дітей. Будь-які дії, спрямовані на відновлення сімейних зв`язків з доньками, з боку відповідачки відсутні.
Після виїзду відповідачки за кордон вихованням, утриманням та забезпеченням належних умов для проживання і розвитку дітей займався їх батько - ОСОБА_4 . На цей час, батько дітей проходить військову службу, у зв`язку з чим фактичний догляд, виховання та забезпечення потреб неповнолітніх дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_6 здійснює вона як їх бабуся, з якою діти проживають однією сім`єю. 
Всі питання щодо виховання доньок вирішуються нею та батьком дітей без участі та підтримки з боку відповідача. Для розвитку доньок їх батько та вона як бабуся прикладають всі свої зусилля та можливості. Вона та батько дітей повністю опікуються дітьми та матеріально забезпечують, дбають про їх розвиток та навчання.
Відповідач будь-яким чином не піклується про дітей. Протягом останніх двох років, не цікавиться успіхами у навчанні доньок, не забезпечує шкільним приладдям, не відвідує батьківські збори у ліцеї, де навчаються дівчатка, що підтверджується психолого-педагогічною характеристикою ОСОБА_5 - випускниці 2025 року Пнівського ліцею, від 20 жовтня 2025 року, та характеристикою ОСОБА_6 - учениці 4-Б класу Пнівського ліцею. 
Діти не отримували від відповідача жодного подарунку на свої дні народження та на інші свята. Відповідач не цікавиться станом здоров`я доньок, протягом останніх двох років жодного разу не зверталася до лікаря щодо лікування дітей. За лікуванням дітей, за останні два роки, завжди звертався батько, про що свідчать довідки КНП «Дитяча лікарня Надвірнянського району» Надвірнянської міської ради від 20.10.2025. 
З моменту виїзду за кордон, відповідач не надавала і не надає по цей час матеріальної допомоги на утримання дітей. Діти знаходиться на повному утриманні їх батька та її як бабусі дітей. 
Таким чином, відповідач не виконує своїх обов`язків матері, передбачених нормами ст. 150 СК України. 
Також вказує, що згідно висновку органу опіки та піклування Пасічнянської сільської ради про доцільність позбавлення батьківських прав №12 від 03.12.2025, який затверджений рішенням виконавчого комітету Пасічнянської сільської ради від 03.12.2025 за №1127 вбачається, що комісія з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Пасічнянської сільської ради вважає за доцільне позбавити батьківських (материнських) прав матір, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , стосовно неповнолітніх дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
Зважаючи на те, що відповідач повністю самоусунулася від виконання батьківських обов`язків, а саме з дітьми не проживає, відтак не проявляє материнської турботи щодо доньок, не піклується про їх фізичний та духовний розвиток, не цікавиться здоров`ям та успіхами у навчанні та вихованні, а також матеріально не забезпечує, а отже - ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей. Вказані обставини є підставою для позбавлення відповідача батьківських прав. Зазначає, що позбавлення відповідача батьківських прав відповідає якнайкращим інтересам дітей, оскільки мати самоусунулася (ухилилася) від виконання покладених на неї батьківських обов`язків.
Посилаючись на викладене, позивач просить позбавити батьківських прав ОСОБА_3 відносно доньок - ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .
Ухвалою судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 24 грудня 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.
Ухвалою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 05 березня 2026 року залучено до участі у цій цивільній справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_4 .
Ухвалою судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 08 квітня 2026 року заяву відповідача ОСОБА_3 про участь у судових засіданнях в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду задоволено.
Ухвалою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 16 квітня 2026 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.
В судовому засіданні 29.04.2026 позивач позовні вимоги підтримала з підстав, зазначених в позовній заяві. Додатково позивач зазначила, що вважає, що діти мають бути з батьком. Вона не може займатися дітьми, їй важко, вона вже більше як пів року з дітьми. Спочатку у батьків дітей відносини були нормальні, однак згодом розпочалися сварки. Донька у вересні 2023 року зібрала речі та поїхала, пояснивши їй, щоб вона не втручалася у її сімейні справи. Донька телефонує дітям два рази на рік на день народження дітей, подарунки не передає. Телефонувала також їй, однак тепер не телефонує. Останній раз донька телефонувала минулого року перед Різдвяними святами. Сказала, що не приїде і щоб дітьми займався батько. В подальшому подала письмову заяву, згідно якої просила розгляд справи проводити за її відсутності.
Представник позивача позовні вимоги підтримала з підстав, зазначених в позовній заяві.
Відповідач в судове засідання не з`явилася, з використанням підсистеми «Електронний суд» Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи подала письмову заяву, в якій вказала, що підтримує позовні вимоги в повному обсязі, не заперечує щодо позбавлення її батьківських прав. Вказала, що батько може самостійно займатися вихованням дітей. Зазначила, що вона перебуває за кордоном, повертатися не планує, має нову сім`ю, а також просила розгляд справи проводити за її відсутності. В підготовчому судовому засіданні в режимі відеоконференції 15.04.2026 не заперечила щодо позовних вимог.
Третя особа ОСОБА_4 в судовому засіданні 29.04.2026 позовні вимоги підтримав та зазначив, що бабусі тяжко з дітьми, мати не займалася вихованням дітей, а тільки собою. Він готував їсти, ходив на роботу. Дружина 20 років не працювала, хотіла жити розкішно, одного дня зібралася в Бельгію на заробітки, зібрала речі та поїхала заробляти кошти. В 2024 році телефонувала та сказала, що не хоче рутини,можливо так сказала через нього. Два роки до мобілізації він був сам з дітьми, діти до нього звикли. Він навіть не мав номера телефону відповідача, весь цей час вона не приїжджала, не телефонувала йому, До дітей телефонувала на день народження та на Різдво у 2025 році, кошти для дітей не перераховувала. Він не звертався з позовом про стягнення аліментів з відповідача. Прохолодні відносини у них з відповідачем були ще задовго до того, як вона поїхала, скандали відбувалися через недостатність коштів. Діти питають часто за матір, згадуючи, що матір могла робити щось краще, ніж він. Діти мають мобільні телефони, спочатку переписувалися з матір`ю, потім вона не хотіла спілкуватися, він казав молодшій дитині, щоб не заходила на сторінки в соціальних мережах відповідача. Також діти з 2024 року мають карткові рахунки. В подальшому подав письмову заяву, згідно якої просив розгляд справи проводити за його відсутності.
Представник Служби у справах дітей Пасічнянської сільської ради позовні вимоги підтримала та зазначила про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 відносно неповнолітніх дітей. Додатково зазначила, що думку старшої дитини щодо розв`язання спору між сторонами не вдалося з`ясувати та відповідача було попереджено про необхідність виконання материнських обов`язків щодо дітей.
Допитана судом свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні 29.04.2026 пояснила, що проживає поряд через паркан з будинком, де проживала відповідач. Її вона не бачила десь три роки, вихованням дітей займається батько. Бачила, що в сім`ї відповідача часто відбувалися сварки, через що саме їй не відомо. Також їй не відомо, чи спілкуються діти з матір`ю. Вказала, що з жовтня 2025 року діти проживають самі в будинку, бабуся до них приходить. 
Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні 29.04.2026 пояснив, що проживає через дорогу від будинку, де проживала відповідач. Він її давно не бачив, вже більше двох років. Батько опікувався дітьми, тепер діти у бабусі. Коли батько є вдома, то діти з ним разом у будинку. Про відносини у сім`ї йому нічого не відомо, у розмовах чув, що відповідач виїхала за кордон.
Малолітня ОСОБА_6 у судовому засіданні пояснила, що навчається у школі у 4 класі. Вона живе із старшою сестрою по АДРЕСА_1 , деколи йде до бабусі в дні навчання. До школи вона йде деколи з подругами, деколи сама. З батьками їй жити було краще. Їй подобається подорожувати. Вона їздила за кордон, була в Польщі, десь два роки тому останній раз, їздили з татом, сестрою та бабусею. Мама телефонувала десь перед Новим роком. Вона б хотіла знову жити з батьками.
Неповнолітня ОСОБА_5 суду пояснила, що з вересня 2023 року вона підтримує рішення про позбавлення матері батьківських прав. Матір з нею не спілкується, мати дуже давно телефонувала, останній раз перед Новим роком. Розмова була дуже коротка, мати поцікавилася як у них справи, чи у них все добре, сказала що рада, що у них все гаразд. Вона хотіла спитати як справи, чому така ситуація, однак відповідач припинила розмову. Їй не вдалося спитати матір, коли вона повернеться. Вона не має номеру телефону матері, вона телефонує з різних бельгійських номері, той з якого вона телефонувала не зберігся. Мати їй особисто не пояснювала, чому поїхала за кордон. Їй відомо, що десь на початку 2024 року вона телефонувала бабусі та сказала, що хай дітьми займається батько. Матір телефонувала на день народження, їх словесно привітала. На жаль, відповідач не має як з нею поговорити, вона хоче поділитися чимось з матір`ю, однак не має її контактів. Вважає, що необхідно позбавити матір батьківських прав, оскільки їй з сестрою потрібен постійний дорослий, щоб вони мали опікуна, а батько зараз служить в ЗСУ. За три роки не було жодних дій зі сторони матері, це вибір матері, який вона вважає неправильним. Мати розірвала з ними зв`язок, і вона вважає, що неможливо вже такий відновити. В них з матір`ю до цього були відносно нормальні відносини, однак вважає, що не абсолютно довірливі. На її думку, така поведінка матері може бути зумовлена конфліктами з їх батьком, яких було дуже багато перед її від`їздом. Всім необхідним їх забезпечує батько.
Розглянувши матеріали цивільної справи, заслухавши позивача та його представника, третю особу ОСОБА_4 , представника третьої особи Служби у справах дітей Пасічнянської сільської ради, пояснення свідків, думку неповнолітніх дітей, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов наступних висновків.
Судом встановлено, що рішенням Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 19.01.2026 по справі № 348/3212/25 шлюб, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , зареєстрований 23.09.2006, розірвано. 
Від спільного подружнього життя у ОСОБА_4 та ОСОБА_3 народилися дочки - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_1 від 20.06.2008, актовий запис №32, та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_2 від 24.06.2016, актовий запис №30.
Згідно Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища №00036758997 від 07.09.2022 прізвище позивача ОСОБА_2 до реєстрації шлюбу зазначено ОСОБА_9 .
Відповідно до копії свідоцтва про народження (рос. мовою) з перекладом на українську мову серії НОМЕР_3 ОСОБА_10 народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 , актовий запис № 10 від 04.07.1988. Матір`ю відповідача вказано ОСОБА_11 (пощивач).
Відповідно до актового запису про шлюб, сформованого через електронний сервіс мобільного застосунку «Дія», інформація про нареченного ОСОБА_4 , інформація про наречену: прізвище до шлюбу ОСОБА_9 , після шлюбу ОСОБА_3 , видано свідоцтво НОМЕР_4 , дата видачі 23.09.2006, актовий запис №39, 
Згідно психолого-педагогічної характеристики випускниці Пнівського ліцею 2025 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від 20.10.2025 остання навчалася в ліцею в 2014-2025 роки. Також зазначено, що ОСОБА_5 проживає з родиною за адресою АДРЕСА_1 . Батько - ОСОБА_4 та мама - ОСОБА_3 - активно брали участь у ліцейському та особистому житті дитини. Останні 2 роки дітьми опікувався батько, бо мама постійно перебувала за кордоном. Батько систематично відвідував батьківські збори, активно співпрацював з ліцеєм, виявляв інтерес до навчального процесу та всебічного розвитку своєї дочки.
Відповідно до характеристики ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , без зазначення дати, вона є ученицею 4-Б класу Пнівського ліцею, до навчання ставиться відповідально, має бажання вчитися. Ліцей відвідує регулярно. Також вказано, що ОСОБА_12 виховується в неповній сім`ї, так, як мати ОСОБА_3 , виїхала за кордон більше двох років тому. Батько ОСОБА_13 - ОСОБА_4 цікавиться успіхами дитини у ліцеї. Бере активну участь у організації класних та позакласних заходах. Протягом двох років відвідує батьківські збори.
Згідно довідок лікаря педіатра комунального некомерційного підприємства «Дитяча лікарня Надвірнянського району» Надвірнянської міської ради ОСОБА_14 від 20.10.2025, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 періодично хворіють простудними захворюваннями, лікуються переважно амбулаторно. Виконано всі профілактичні щеплення. У разі захворювання чи для проведення профілактичної роботи за останні два роки з дітьми завжди приходив батько ОСОБА_4 . Мати - ОСОБА_3 опікувалася дітьми з народження, але протягом останніх двох років перебуває за кордоном і жодного разу не з`являлася до лікаря, не цікавилася станом дітей.
Згідно копії довідки від 16.12.2025 в/ч НОМЕР_5 ОСОБА_4 перебуває на військовій службі у цій військовій частині з 04.10.2025 по цей час.
З акта обстеження матеріально-побутових умов проживання від 20.03.2026, складеного депутатом Пасічнянської сільської ради О. Томин, вбачається, що ОСОБА_2 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 не зареєстровані, однак фактично проживають за адресою АДРЕСА_2 . Також зазначено із слів заявниці ОСОБА_2 , що її зять ОСОБА_4 проходить службу в лавах ЗСУ, відповідно заявниця проживає разом з онуками за вище вказаною адресою.
З акта обстеження умов проживання від 22.10.2025, складеного головними спеціалістами служби у справах дітей Пасічнянської сільської ради Ломпас М.В. та Кузьмич М.М., проведеного на підставі заяви ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_1 , встановлено, що за цією адресою проживають ОСОБА_2 - бабуся та онуки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 . На час візиту, в будинку була присутня неповнолітня дитина ОСОБА_5 , зі слів якої стало відомо, що мати ОСОБА_15 з ними не проживає, знаходиться за кордоном, а батько проходить військову службу в лавах ЗСУ. Усім необхідним забезпечує батько ОСОБА_4 . Було проведено бесіду з матір`ю, з якої стало відомо, що вона не може займатися вихованням дітей, тому що перебуває в стосунках з іншим чоловіком та влаштовує особисте життя. Також працівниками попереджено про негативні наслідки ухилення від виконання її батьківських (материнських) обов`язків стосовно дітей.
Рішенням виконавчого комітету Пасічнянської сільської ради № 1127 від 03.12.2025 «Про затвердження висновку про доцільність позбавлення батьківських прав» затверджено висновок органу опіки та піклування Пасічнянської сільської ради, яким вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , батьківських прав щодо неповнолітніх дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Згідно копії висновку органу опіки та піклування Пасічнянської сільської ради від 03.12.2025 органом опіки і піклування розглянуто звернення бабусі, ОСОБА_2 від 20.10.2025 року №38 та відповідні документи, що стосуються справи про доцільність позбавлення батьківських (материнських) прав доньки, ОСОБА_3 стосовно неповнолітніх дітей, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . ОСОБА_2 стверджує, що її донька, ОСОБА_3 ухиляється від виконання своїх батьківських (материнських) обов?язків, не приймає ніякої участі у вихованні дітей, матеріально не допомагає. В 2023 році ОСОБА_15 виїхала за кордон до Бельгії, з того часу вихованням та утриманням дітей займався батько, ОСОБА_4 . З дітьми вона спілкувалась дуже рідко, тільки в телефонному режимі. На даний час вихованням дітей займається бабуся, ОСОБА_2 так як батько дітей проходить службу в збройних силах України. З характеристики Пасічнянської сільської ради від 20.10.2025 №217/1289/02-64 на ОСОБА_4 відомо, що за час проживання в селі Пнів гр. ОСОБА_4 громадський порядок не порушував, поведінка в громадських місцях задовільна. Із сусідами проживає в хороших відносинах не є депутатом Пасічнянської сільської ради. З психолого-педагогічної характеристики ОСОБА_5 випускниці Пнівського ліцею від 23.10.2025 стало відомо, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 випускниця навчального закладу. Також стало відомо що за останні два роки дітьми опікувався батько, бо мама зі слів ОСОБА_16 , постійно перебувала за кордоном. Батько систематично відвідував батьківські збори, активно співпрацював з ліцеєм, виявляв інтерес до навчального процесу та всебічного розвитку своєї дочки. Мати дитини продовж двох років на зв?язок з класним керівником не виходила, батьківські збори не відвідувала. З характеристики на ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 від 20.10.2025 відомо, що дитина навчається у 4-Б класі Пнівського ліцею. До навчання ставиться відповідально, має бажання вчитися, ліцей відвідує регулярно. Батько ОСОБА_13 - ОСОБА_4 цікавиться успіхами дитини у ліцеї. Бере активну участь у організації класних та позакласних заходах, протягом двох років відвідував батьківські збори, так як мати дитини класним керівником більше двох років на зв?язок не виходила, на батьківські збори не з`являлася. З довідки від 20.10.2025р. КНП «Дитяча лікарня Надвірнянського району» Надвірнянської міської ради відомо, що за останні 2 роки у разі захворювання чи для проведення профілактичної роботи з дітьми завжди приходив батько, ОСОБА_4 .. Мати - ОСОБА_3 впродовж двох років не зверталась з приводу лікування дитини чи профілактичного огляду. Згідно з актом обстеження умов проживання сім?ї складеним працівника, служби у справах дітей Пасічнянської с/р від 22.10.2025 відомо, що на в візиту в будинку була присутня неповнолітня дитина, ОСОБА_5 слів якої стало відомо, що мама, ОСОБА_15 з ними не проживає, знаходиться за кордоном, батько на даний час проходить службу в лавах ЗСУ. Їхнім вихованням займається бабуся. Усім необхідним забезпечує батько ОСОБА_4 . Працівниками було проведено бесіду в телефонному режимі з матір?ю, з якої стало відомо, що вона не може займатись виховане дітей, тому що перебуває в стосунках з іншим чоловіком і влаштовує особисте життя. Відповідно заяви ОСОБА_3 від 22.10.2025, яка надійшла в Службу у справах дітей Пасічнянської с/р стало відомо про те, що вона не заперечує проти позбавлення її батьківських прав щодо своїх дочок ОСОБА_16 та ОСОБА_13 . Також вказала в заяві, що впродовж двох років проживає межами України, у Бельгії. Наразі ОСОБА_15 перебуває в стосунках іншим чоловіком, і проживає з ним однією сім?єю. Наміру повертатись Україну не має, можливості утримувати своїх дітей та займатися їхні вихованням не має. ОСОБА_15 не заперечує проти проживання дітей їхнім батьком, ОСОБА_4 , який впродовж двох років проживає з ними, займається їхнім вихованням і здійснює їхнє утримання. Також, зі свідчень сусідів, ОСОБА_17 та ОСОБА_8 відомо, що мати дітьми не займається і не бере участі у вихованні дітей, ними фактично опікується батько. 03 грудня 2025 року на засідання комісії з питань захисту прав дитини Пасічнянської с/р мама, ОСОБА_3 не з?явилася, хоча була належним чини повідомлена через соціальну мережу Viber. Даний факт свідчить про байдужість до подальшої долі дітей. На засіданні Комісії була присутня бабуся, ОСОБА_2 та неповнолітні діти, які заявили, що вони з мамою вже давно спілкувалися, їхнім вихованням та утриманням, на даний час, займається бабуся, оскільки батько проходить службу в ЗСУ. ОСОБА_3 свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських (материнських) обов?язків, не виявляє до дітей материнської турботи, що є підставою для позбавлення її батьківських (материнських) прав.
Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Згідно ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства»).
Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини (ч. 2 ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства»).
Відповідно до ч 7 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Згідно ч. 1-4 ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.
Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.
Підстави позбавлення батьківських прав передбачені ч. 1 ст. 164 СК України. Зокрема, п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України визначено, що мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.
Виходячи з тлумачення п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України суд має підстави для висновку, що ухилення від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав виключно за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.
Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Крім того, зазначені чинники повинні мати систематичний та постійних характер.
Позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України).
Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
Суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення батьківських прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.
Згідно ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.
Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
У справі «Мамчур проти України» від 16 липня 2015 року (заява № 10383/09) Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (§ 100).
Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58).
Розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, позбавлення батька спорідненості з дитиною, а це буде вважатись виправданим лише за виняткових обставин (рішення ЄСПЛ від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України»).
Розрив таких зв`язків означає відрізання дитини від її коріння, що можна зробити лише в дуже виняткових випадках, необхідно зробити все для збереження особистих стосунків і, якщо і коли це доречно, для «відбудови» сім`ї. У цьому контексті ЄСПЛ підкреслив, зокрема, зобов`язання держави вживати заходів для збереження зв`язку між батьками та дитиною, наскільки це можливо (рішення ЄСПЛ від 13 жовтня 2015 року у справі «СH проти Італії»).
Аналізуючи встановлені факти у контексті позбавлення батьківських прав, суди повинні зважувати на те, що позбавлення батьківських прав на дитину вже несе в собі негативний вплив на свідомість дитини, та застосовувати цей захід як крайню міру впливу та захисту прав дитини.
Таким чином, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який необхідно розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків.
Аналогічний правовий висновок неодноразово викладений Верховним Судом, зокрема і у постанові від 23 грудня 2020 року у справі № 522/21914/14 (провадження № 61-8179св19).
Пунктами 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.
Відповідно до ст. 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.
Згідно з ч. 1 ст. 18, ч. 1 ст. 27 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.
Як роз`яснено у пункті 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інші), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 травня 2018 року у справі № 553/2563/15-ц (провадження № 61-12305св18) зроблено висновок по застосуванню пункту 2 частини першої статті 164 СК України і вказано, що «ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками». 
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 04 квітня 2024 року в справі № 553/449/20 вказано, що простої бездіяльності з боку батька (матері) недостатньо для того, щоб зробити висновок про наявність виняткових обставин, за яких можливо позбавити його батьківських прав. Навіть якщо припустити, що саме бездіяльність батька (матері) призвела до розриву зв`язків між ним та його донькою, а не будь-яке ймовірне батьківське відчуження або психологічні маніпуляції над дитиною з боку її матері (батька), то ця обставина не є достатньою для позбавлення батька (матері) батьківських прав.
Таким чином, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який необхідно розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків.
Аналогічний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду: від 08 травня 2019 року у справі № 409/1865/17-ц (провадження № 61-4022св19); від 02 жовтня 2019 року у справі № 461/7387/16-ц (провадження № 61-29266св18); від 11 березня 2020 року у справі № 638/16622/17(провадження № 61-13752св19); від 13 квітня 2020 року у справі № 760/468/18(провадження № 61-8883св19); від 29 квітня 2020 року у справі № 522/10703/18 (провадження № 61-4014св20).
Права батьків і дітей, які засновані на спорідненості, становлять основоположну складову сімейного життя, а заходи національних органів, спрямовані перешкодити реалізації цих прав, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.
Взаємне задоволення батьків і дітей від товариства одне одного становить фундаментальний елемент «сімейного життя». Інтереси дитини вимагають збереження зв`язків дитини з її сім`єю, за винятком випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною, і це може завдати шкоди здоров`ю та розвитку дитини.
Підстави для позбавлення батьківських прав, закріплені в ст. 164 СК України, є вичерпними, і жодні інші обставини не можуть бути підставою для позбавлення батьківських прав одного з батьків.
У постанові від 29 травня 2020 року у справі № 739/2159/18, провадження № 61-15440св19, Верховний Суд вказав, що доведення обставин свідомого, умисного ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків, які можуть бути підставою позбавлення її/його батьківських прав, покладено на позивача.
Позивачем не доведено, що відповідач є тією особою, поведінка чи дії якої можуть свідчити про негативний вплив на дітей, а тому розрив з матір`ю сімейних відносин не буде відповідати інтересам дітей, які вимагають збереження зв`язків дитини з її сім`єю, за винятком випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною, і це може завдати шкоди здоров`ю та розвитку дитини.
При цьому, суд відповідно до вимог ч. 6 ст. 19 СК України не погоджується з висновком органу опіки та піклування, затвердженим рішенням виконавчого комітету Пасічнянської сільської ради № 1127 від 03.12.2025, оскільки він не є достатньо обґрунтований. У висновку встановлено обставини, на які посилається сторона позивача, та у ньому фактично констатовано належне виконання батьком своїх батьківських обов`язків щодо дітей. При цьому, із вказаного висновку не є зрозумілим, яким чином позбавлення батьківських прав відповідача відповідатиме якнайкращим інтересам дітей.
Поданий висновок органу опіки та піклування не містить фактичних даних, які б давали підстави вважати, що поведінку відповідача неможливо змінити, у ньому наведено загальні формулювання щодо доцільності позбавлення відповідача батьківських прав, посилання на те, що відповідач не з`явилася на засідання комісії, хоча була повідомлена через соціальну мережу Viber, та такий не містить виключних обставин, підтверджених відповідними доказами, які б свідчили про можливість завдання шкоди здоров`ю та розвитку дітей, у зв`язку з чим існує необхідність позбавлення відповідача батьківських прав. Крім того, діти підтвердили, що пам`ятають матір, однак з нею давно не бачилися, що може свідчити про те, що вони шкодує про відсутність матері у їх житті.
Також суд враховує, що вказаний висновок має рекомендаційний характер та не є обов`язковим для суду, який оцінює всі надані докази в сукупності.
Судом при розгляді справи вислухано малолітню ОСОБА_6 та неповнолітню ОСОБА_5 .
Дитина є суб`єктом права і незважаючи на незначний вік, неповну цивільну дієздатність, має обсяг прав, одним із яких беззаперечно є право висловлювати свою думку та право на врахування думки щодо питань, які стосуються її життя. Вказане право дитини при вирішенні спору, яким зачіпається її інтерес, підтверджено нормами як міжнародного, так і національного права.
Разом із тим, враховуючи думку дитини, суди повинні розуміти, що малолітня дитина є вразливою до маніпуляцій зі сторони дорослих та певних ситуацій, а також враховувати всі обставини, що могли спричинити формування саме такого бажання в дитини, які могли виникнути під впливом зовнішніх факторів, яким вона в силу малолітнього віку неспроможна надавати правильну оцінку, чи інших можливих факторів впливу на неї. Сама по собі озвучена думка дитини не є єдиною підставою, яка враховується при вирішенні питання про позбавлення батьківських прав з огляду на те, що думка дитини не завжди може відповідати її інтересам, а тому при вирішенні спору, що стосується вкрай чутливої сфери правовідносин, суди повинні ґрунтовно дослідити та оцінити всі обставини справи, надати належну правову оцінку доказам: кожному конкретно взятому та у сукупності.
Суд, виходячи з пріоритету якнайкращих інтересів дитини, дійшов висновку про неврахування думки неповнолітньої ОСОБА_5 щодо можливості позбавлення батьківських прав відповідача.
З пояснень дітей вбачається, що вони шкодують про відсутність матері у їхньому житті, сподіваються на зміну її поведінки, вони зацікавлені у збереженні зв`язків з матір`ю. Мати інколи підтримує контакт з дітьми, зрідка телефонує їм.
Водночас погляди дітей не обов`язково залишаються незмінними, і їх заперечення, яким слід надавати належного значення, не обов`язково є достатніми для того, щоб превалювати над інтересами батьків.
З пояснень неповнолітньої ОСОБА_5 вбачається, що вона вважає, що така поведінка матері може бути зумовлена конфліктами з їх батьком, яких було дуже багато перед від`їздом матері.
Показання в судовому засіданні свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 тільки підтверджують відсутність відповідача по місцю проживання дітей, однак свідкам не відомі дійсні стосунки сторін, матері та дітей, її місцеперебування.
При цьому, проживання дитини з одним із батьків, відсутність побачень дитини з тим із батьків, з яким не проживає, не є підставами для позбавлення останнього батьківських прав, оскільки це є крайнім заходом впливу, необхідність застосування якого підлягає доведенню.
Матеріали справи не містять докази застосування до ОСОБА_3 заходів впливу у вигляді попередження з боку правоохоронних органів, притягнення до адміністративної відповідальності за неналежне виконання батьківських обов`язків. За результатами проведеної бесіди в телефонному режимі органом опіки та піклування стало відомо, що матір не може займатися вихованням дітей. При цьому, розрив таких зв`язків матері з дітьми означає відрізання дитини від її коріння, що можна зробити лише в дуже виняткових випадках та необхідно зробити все для збереження особистих стосунків.
Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.
Заява відповідача, в якій вона не заперечує проти позбавлення батьківських прав, не може слугувати підставою для задоволення позову. Згідно з ч. 2, 3 ст. 155 СК відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства та не відповідає інтересам дитини.
Такий підхід відповідає сталій практиці Верховного Суду, що викладений зокрема у постанові Верховного Суду від 25 лютого 2025 року у справі № 562/635/24, провадження № 61-16090св24.
За встановлених обставин справи суд дійшов висновку про відсутність підстав, передбачених ч. 1 ст. 164 СК України, для позбавлення відповідача батьківських прав щодо дітей, тобто природніх прав, наданих батькам щодо дитини на її виховання, захист її інтересів та інших прав, які виникають із факту кровної спорідненості з дитиною, що є крайнім заходом впливу, необхідність застосування якого за обставин цієї справи не доведено.
Суд на підставі наявних в матеріалах справи доказів, оцінивши такі на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємного зв`язку, дійшов висновку про відмову в задоволенні позову.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються на позивача.
Керуючись ст. 4, 141, 247, 258, 263, 264, 265, 268, 273, 280-284, 289 ЦПК України,
у х в а л и в:
В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Служба у справах дітей Пасічнянської сільської ради, ОСОБА_4 , про позбавлення батьківських прав відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду.
Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Повне найменування учасників справи:
Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_6 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 .
Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_7 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 .
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_8 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 .
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Служба у справах дітей Пасічнянської сільської ради Надвірнянського району Івано-Франківської області, код ЄДРПОУ 44762624, місцезнаходження: вул. Софії Галечко, 127, с. Пасічна Надвірнянського району Івано-Франківської області, 78432.

Суддя          Гундяк Т.Д.

Повний текст рішення складено 10.06.2026.