Справа №702/142/26
Провадження №2/702/364/26
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03.06.2026 м. Монастирище
Монастирищенський районний суд Черкаської області в складі:
головуючої судді Барської Т.М.,
секретар судового засідання Карабань З.І.,
представник позивача, відповідач не з`явилися, 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі судових засідань м. Монастирище цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
в с т а н о в и в:
20.02.2026 товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі по тексту ТОВ «ФК «ЄАПБ», позивач, фактор), в інтересах якого діє представник Король В. А., звернулося до суду з вимогою до відповідача ОСОБА_1 (далі у тексті також відповідач, позичальник) про стягнення заборгованості за Договором кредитної лінії в сумі 15078,00 грн. та понесених судових витрат в розмірі 2662,40 грн.
В обґрунтування позову зазначає, що 14.09.2024 між товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» (далі також ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», первісний кредитор, кредитодавець) та ОСОБА_1 укладений Договір кредитної лінії №167055921.
Вказаний правочин підписаний електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора (електронного підпису), який був надісланий на її номер телефону.
Внаслідок укладеного 11.02.2025 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» Договору факторингу МВ-ТП/21 та укладеного 27.02.2025 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» Договору факторингу № 27/0225-01, позивач набув прав кредитора по відношенню до відповідача.
З мотивів невиконання відповідачем взятих на себе умовами Договору кредитної лінії обов`язків, ТОВ «ФК «ЄАПБ», яке набуло права вимоги за цим правочином, просить стягнути з ОСОБА_1 на свою користь 15078,00 грн. заборгованості.
Постановленою 05.03.2026 ухвалою суддя Монастирищенського районного суду Черкаської області відкрила у справі спрощене позовне провадження з викликом сторін та встановила відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження на подання відзиву на заявлену вимогу.
У судове засідання представник позивача ТОВ «ФК «ЄАПБ» не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку, у тексті позовної заяви просить розглянути справу у відсутність представника ТОВ «ФК «ЄАПБ», проти ухвалення у справі заочного рішення не заперечує.
Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлена у встановленому законодавством порядку шляхом надіслання судових повісток про виклик за її зареєстрованим місцем проживання, жодних заяв чи клопотань не подавала, правом на надання відзиву на позов не скористалася.
Передбачених ч. 2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи суд не встановив, тому справа розглянута за відсутності сторін, на підставі доказів, поданих разом із матеріалами позову.
Оскільки відповідно до вимог ст. 247 ЦПК України справа розглядається без участі сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши усі надані докази, оцінивши їх з точки зору належності, допустимості і достовірності, а їх сукупність - з точки зору достатності та взаємозв`язку, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному та безпосередньому дослідженні усіх обставин справи, які мають значення для правильного вирішення спору, керуючись законом, створивши при цьому учасникам справи всі необхідні умови для реалізації ними їхніх процесуальних прав та виконання обов`язків, суд виходить із такого.
Згідно вимог ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Стаття 13 ЦПК України передбачає, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Дослідженням паперової копії Договору кредитної лінії №167055921 (далі у тексті також Договір, Кредитний договір, правочин, Договір № 167055921) суд встановив, що 14.09.2024 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладений Договір, за умовами якого кредитодавець зобов`язується надати позичальникові кредит у вигляді кредитної лінії, в сумі кредитного ліміту у розмірі 4200,00 гривень на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно то умов, зазначених у цьому договорі, додатках до нього та правилах надання коштів та банківських металів у кредит ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога».
Перший транш за Договором кредитодавець зобов`язався надати 14.09.2024, що є датою надання кредиту, в розмірі 4200,00 гривень (п.2.3 Договору).
Другий та решта траншів за Договором позичальнику надаються упродовж дисконтного періоду, строк якого на момент укладення цього правочину складає 30 днів від дати отримання першого траншу, шляхом ініціювання такої операції в особистому кабінеті, а також часткового повернення суми кредиту (п.2.4, 3.1 Договору).
За умовами п. 3.2 Договору №167055921 строк дисконтного періоду може бути продовжений позичальником шляхом оплати упродовж першого дисконтного періоду та пільгового періоду оплати усіх фактично нарахованих процентів та інших нарахувань, строк оплати яких настав, за умови, якщо позичальником в особистому кабінеті активовано функцію продовження дисконтного періоду. Кількість продовжень дисконтного періоду не обмежена і строк його продовження розраховується за формулою Z = 30- (X – Y), де Z – кількість днів, на які продовжується дисконтний період, X – поточна дата (день місяця) закінчення дисконтного періоду, з урахуванням всіх попередніх продовжень, Y – дата ініціації (день місяця) продовження дисконтного періоду (зарахування платежу на рахунок кредитодавця).
Для здійснення першої пролонгації дисконтного періоду за цим договором, позичальник мав обов`язок сплатити всі нараховані за перші 30 днів дисконтного періоду проценти у розмірі 1260, 00 гривень.
Про суму нарахованих процентів, що позичальнику необхідно сплатити для оформлення другої і наступних пролонгацій, він інформується через особистий кабінет.
На випадок закінчення строку дисконтного періоду, сторони Договору обумовили, що позичальник може у нього повернутися, якщо упродовж 30 днів з дати його закінчення здійснить оплату всіх фактично нарахованих на дату повернення процентів та інших нарахувань, строк оплати яких настав (зокрема неустойки).
Пунктом 5.1 Договору сторони обумовили, що кожен окремий транш за цим Договором надається позичальнику шляхом ініціювання кредитового переказу грошових коштів з рахунку кредитодавця, на рахунок позичальника, використовуючи реквізити платіжної картки 5168-75XХ-XХХХ-1787, що відбувається не пізніше ніж протягом 3 (трьох) банківських днів з моменту укладення Договору чи ініціювання отримання чергового траншу за Договором.
Згідно з пунктами 7.1 – 7.3 Договору рекомендована (не обов`язкова) дата дострокового повного повернення всієї суми кредиту за всіма наданими траншами є дата закінчення дисконтного періоду кредитування - 14.10.2024, тобто протягом 30 (тридцяти) днів від дати отримання першого траншу позичальником. У разі пролонгації чи поновлення дисконтного періоду рекомендована (не обов`язкова) дата дострокового повного повернення всієї суми кредиту зміщується на відповідну дату закінчення дисконтного періоду, визначену за правилами цього договору.
В обов`язковому порядку сума кредиту має бути повернена позичальником не пізніше ніж протягом 30 (тридцяти) календарних днів після настання однієї з наступних обставин:
закінчення строку дії Договору в порядку, передбаченому п. 11.1 Договору;
ініціювання кредитодавцем дострокового розірвання/припинення дії Договору, в порядку передбаченому п.9.1.1.2. або п. 9.1.1.7. Договору.
Право вимагати дострокового повернення кредиту та сплати процентів за користування ним кредитодавець набуває у разі виявлення недостовірної, неповної або помилкової інформації у заявці на отримання кредиту, та/або отримання негативнлї інформації про кредитора в бюро кредитних історій, та/або в разі дострокового припинення надання кредитодавцем фінансових послуг, та/або у разі дострокового розірвання Договору, та/або прострочення сплати позичальником процентів за користиування кредитом щонайменше на один місяць (п.9.1.1.2., 9.1.1.7.).
Кінцева дата повернення (виплати) Кредиту - 14.10.2029.
Базова процентна ставка складає 1,00 відсоток в день від суми залишку кредиту, яка
знаходиться у позичальника за кожний день користування ним, що становить 365,00 відсотків річних (п. 8.3 Договору).
Розрахована за визначеною ч.4 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» формулою денна процентна ставка за цим правочином становить 1,00 відсоток (п.8.4, а.с. 19).
Пунктом 11.1 Договору сторони обумовили, що правочин набирає чинності з моменту його підписання Сторонами та діє протягом 5 (п`яти) років або до його дострокового розірвання/припинення його дії, а в частині розрахунків до повного та належного їх виконання. У будь-якому разі зобов`язання, що виникли під час дії Договору, діють до повного їх виконання.
За порушення будь-якого з платежів передбачених цим Договором на 14 (чотирнадцять) і більше календарних днів, позичальник зобов`язаний сплатити на користь
Кредитодавця неустойку у вигляді штрафу в розмірі 5000% від суми невиконаного або неналежного виконання грошового зобов`язання, але не більше половини суми кредиту, одержаної споживачем за цим договором.
Сукупна сума неустойки (штраф, пеня) та інших платежів, що підлягають сплаті споживачем за порушення виконання його зобов`язань на підставі Договору, зокрема процентів передбачених пунктом 12.4 Договору, не може перевищувати половини суми кредиту, одержаної позичальником за цим Договором, і не може бути збільшена за домовленістю сторін (п.12.3; 12.5 Договору).
Відповідно до пункту 14.1 Договору частиною цього правочину є правила та паспорт споживчого кредиту, що надані позичальнику до укладення Договору. Уклавши цей договір, позичальник підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись правил, текст яких розміщений на сайті кредитодавця: www.moneyveo.ua.
Сторони дійшли згоди, що у всіх відносинах між позичальником та кредитодавцем з приводу укладення цього Договору в якості підписів сторін використовується електронний підпис одноразовим ідентифікатором, відповідно до правил та Закону України «Про електронну комерцію», що має таку саму юридичну силу як і власноручний підпис. Під час виконання цього договору, для цілей ініціювання отримання нових траншів, пролонгацій чи поновлення дисконтного періоду, що не є зміною істотних умов цього договору, позичальник здійснює авторизацію в особистому кабінеті та ініціює отримання нових траншів, пролонгації чи поновлень дисконтного періоду в ІКС.
Договір підписаний ОСОБА_1 14.09.2024 з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором «HUEJ» відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» (п.15 Договору) (а.с.25).
Зі сторони кредитодавця Договір кваліфікованим електронним підписом підписаний ОСОБА_2 (а.с.25)
Паспорт споживчого кредиту містить інформацію про умови кредитування, які ідентичні істотним умовам Договору, що наданий споживачу до укладення правочину та містить електронний підпис відповідача одноразовим ідентифікатором 8427(а.с.12-13).
Із паперової копії Заявки на отримання грошових коштів у кредит від 14.09.2024 суд встановив, що ОСОБА_1 вказала свої персональні дані, адресу проживання та банківську карту № НОМЕР_1 , а також такі умови кредитування як дату укладення кредиту 14.09.2024, строк кредиту – 30, суму кредиту 4200 (а. с. 26).
Довідкою № 167055921/12082025/Є від 12.08.2025 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» засвідчує факт здійснення успішного платежу через надавача платіжних послуг АТ «ОТП Банк» на карту 5168-75ХХ-ХХХХ1787 та підтверджує перерахування отримувачу ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , на рахунок НОМЕР_3 через транзитний рахунок для перерахування коштів отримувачу НОМЕР_4 грошових коштів в сумі 4200,00 грн, ідентифікатор платіжної операції 42631-61939-47274 (а.с. 27).
Відповідно до платіжного доручення №2da352d8-a7e0-4afd-aabb-62c1254ca851 від 14.09.2024 на картку ОСОБА_1 №5168-75ХХ-ХХХХ1787 14.09.2024 перераховані грошові кошти в сумі 4200,00 грн як переказ коштів згідно договору № 167055921 (а.с. 28).
З виконаного первісним кредитором розрахунку заборгованості суд встановив, що проценти за користування кредитом з розрахунку 42,00 гривень за 1 день нараховані за період 14.09.2024 – 11.02.2025.
Відповідач у зазначений період сплатила первісному кредитору 3612,00 гривень, враховані як сплачені проценти. 
За вказаний період розмір нарахованих процентів склав 6300,00 гривень, 2100,00 гривень первісним кредитором нараховано неустойки (а.с.29-30). 
У виконаному ТОВ «Таліон плюс» розрахунку нарахування процентів продовжено до 06.07.2025, неустойка не нараховувалася, відповідач на виконання взятих зобов`язань кошти не вносила (а.с.31-32).
11.02.2025 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», як клієнтом, та ТОВ «Таліон Плюс», як фактором, укладений Договір факторингу МВ-ТП/21, відповідно до умов якого клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги за переліком в Реєстрі прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим Договором (а.с.33-34).
Умов Договору факторингу за яких від клієнта до фактора переходить право вимоги наданий суду витяг не містить.
Відповідно до датованого 11.02.2025 витягу з Реєстру прав вимоги до Договору факторингу №МВ-ТП/21 від 11.02.2025 клієнт передав, а ТОВ «Таліон Плюс» отримав право вимоги до відповідача на загальну суму 8988,00 грн, у тому числі 4200,00 грн. основного боргу, 2688,00 грн боргу за нарахованими процентами та 2100,00 грн. неустойки (а. с. 35-36).
Доказів сплати фактором обумовленої п. 3.1. Договору факторингу суми фінансування суду не надано.
27.02.2025 між ТОВ «Таліон Плюс», як клієнтом, та ТОВ «ФК «ЄАПБ», як фактором, укладений Договір факторингу №27/0225-01, відповідно до умов якого ТОВ «Таліон Плюс» зобов`язалось відступити ТОВ «ФК «ЄАПБ» права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» зобов`язалося їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «Таліон Плюс» за плату на умовах, визначених цим Договором (а.с. 38-42).
Відступлення прав вимоги за цим договором проводиться не з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Фактор набуває права на всі суми, які ін одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідатиме перед фактором, якщо одержані ним суми будуть меншими від суми сплаченої фактором клієнту, та меншими від загальної суми зобов`язання боржника (п.2.2. договору).
За умовами п.4.1 договору факторингу право вимоги від клієнта до фактора переходить на наступний календарний день після підписання сторонами відповідного реєстру прав вимог, по формі, встановленій у додатку до договору (п.4.1.).
Відповідно до Реєстру прав вимоги № 3 від 04.08.2025 до Договору факторингу №27/0225-01 від 27.02.2025 ТОВ «Таліон плюс» відступив ТОВ «ФК «ЄАПБ» право грошової вимоги до відповідача в сумі 15 078,00 грн., з яких 4 200,00 грн. заборгованість за основним боргом (тілом кредиту), 8 778,00 грн. – заборгованості за нарахованими процентами, 2 100,00 грн. неустойки (а. с. 44).
Проценти ТОВ «Таліон плюс» продовжував нараховувати з 12.02.2025 по 06.07.2025 (а.с.31-32).
Як визначають умови Договору позики, ОСОБА_1 зобов`язалася повернути отримані у володіння і користування грошові кошти у визначений правочином строк та сплатити відсотки за користування коштами.
Первісний кредитор виконав свої зобов`язання за Договором кредитної лінії та надав відповідачу кредитні кошти у володіння та користування, однак ОСОБА_1 свої зобов`язання за правочином не виконала і отримані в борг грошові кошти не повернула, внаслідок чого у неї перед кредитором виникла заборгованість.
З часу набуття позивачем права вимоги до ОСОБА_1 , відсотки та штрафні санкції останній не нараховувалися.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори).
За змістом ч.ч.1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1 ст.626 ЦК України).
В силу ч.1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно з ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Із положень ч.1 ст.634 ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Загальні правила щодо форми договору визначено статтею 639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.
Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. 205, 207 ЦК України).
Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19.
Відповідно до ч.ч.1, 3, 4, 7 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або іншому порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами Законодавства.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовий формі (ч.12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію).
Відповідно до п.6 ч.1 ст.3 вказаного Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором – це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ, який накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.
Згідно ч.1 ст.1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
В силу ч.1 ст.1048 цього ж Кодексу позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.
Частиною першою ст.526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно із ч.1 ст.598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.
Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст.599 ЦК України).
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК України).
Згідно з ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Як випливає зі змісту дослідженої судом паперової копії Договору кредитної лінії, правочин підписаний електронним підписом позичальника, який відтворений шляхом використання одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону із зазначенням адреси проживання відповідача, ї паспортних даних, реєстраційного номеру облікової картки платника податків. 
При укладанні кредитного договору відповідачем вчинений ряд дій, без здійснення яких договір був би не укладеним.
Отже, ОСОБА_1 , будучи обізнаною про умови Договору позики, взятих на себе грошових зобов`язань не виконала, а тому заборгованість за правочином в межах строку кредитування підлягає стягненню за рішенням суду.
Відповідач ОСОБА_1 . Договір кредитної лінії не оспорювала, доказів виконання взятих на себе зобов`язань не надала, а тому суд приходить до висновку про те, що кредитні правовідносини між сторонами мали місце, на виконання їх умов відповідач отримала 4200,00 гривень, які не повернула і проценти за користування ними не сплатила.
За приписами п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (ч.1 ст.513 ЦК України).
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.514 ЦК України).
Отже, відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину.
Частиною першою ст.1077 ЦК визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
За змістом ч.1 ст.1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Надані позивачем вищезазначені Договори факторингу, Реєстри боржників, які є додатками до них, свідчать про те, що ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло у встановленому законом порядку права грошової вимоги до ОСОБА_1 за Договором кредитної лінії №167055921 від 14.09.2024.
За наведеного, ОСОБА_1 несе відповідальність за неналежне виконання зобов`язання за вищезазначеним Договором кредитної лінії перед новим кредитором ТОВ «ФК «ЄАПБ» у тому ж обсязі, що і перед первісним кредитором.
Відповідач отримані в позику кошти у визначений Договором строк не повернула, тому із неї на користь позивача слід стягнути 4200,00 грн. суми позики за Договором №167055921 від 14.09.2024.
Перевіряючи розрахунок заборгованості за Кредитним договором суд враховує, що за змістом ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів і порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. 
Перевіривши обрахунки розміру процентів, які позивач просить стягнути з відповідача на свою користь, суд дійшов висновку, що за період строку кредитування сума нарахованих процентів за базовою процентною ставкою 1% становить 8 778,00 грн. Вказані відсотки нараховані в межах погодженого сторонами строку кредитування, у зв`язку з чим підлягають до задоволення.
Відповідно п. 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Законодавець установив, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Пункт 6-1 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» передбачав, що позичальник також звільняється від обов`язку сплати неустойки (штрафу, пені) та інших платежів за прострочення у період дії воєнного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування.
Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» № 3498-IX від 22.11.2023 цей пункт був виключений із Закону «Про споживче кредитування». Закон набрав чинності 24 грудня 2023 року.
Виключення Законом України № 3498-IX із Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» пункту 6-1 не дає підстав для висновку про те, що законодавець у такий спосіб відновив можливість стягнення пені за невиконання чи неналежне виконання умов договору про споживче кредитування під час воєнного стану, оскільки залишається чинною кореспондуюча цьому положенню норма п. 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України.
Крім того, слід виходити із принципу верховенства права та системного тлумачення законодавства: норми Цивільного кодексу України мають вищу юридичну силу, ніж положення спеціального закону, що підтверджує пріоритетність застосування п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України.
Отже, під час дії воєнного стану та у тридцятиденний строк після його припинення чи скасування відсутні правові підстави для нарахування та стягнення неустойки за кредитним договором.
Отже, за наведеного суд приходить до висновку про відмову позивачу в стягненні неустойки в розмірі 2100,00 грн.
Враховуючи те, що відповідач, будучи ознайомленою з умовами кредитування, уклавши кредитний договір, не виконує його істотні умови щодо порядку та строків погашення кредиту, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню та з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за Кредитним договором № 167055921 від 14.09.2024 в сумі 12978,00 грн, з яких 4200,00 грн основного боргу (тіло кредиту), 8778,00 грн боргу за відсотками.
Відповідно до положень ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
При подачі позову про стягнення 15078,00 грн. боргу позивач сплатив судовий збір в розмірі 2662,40 грн. 
Суд прийшов до висновку про часткове задоволення позову на суму 12978 грн. (86,07 %), а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути 2291,53 грн. (2662,40 х 67%) судового збору.
На підставі викладеного та керуючись статтями 12, 13, 76-81, 141, 247, 258, 259, 263-265, 268, 274, 287 ЦПК України, суд -
у х в а л и в:
Позов товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами задовольнити частково. 
Стягнути із  ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» 12978 гривень 00 копійок заборгованості за Договором кредитної лінії №167055921 від 14.09.2024, у тому числі 4200,00 грн. основного борг та 8778,00 грн. заборгованості за процентами за користування позикою.
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» 2291 грн. 53 коп. судового збору.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. 
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його складення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Черкаського апеляційного суду.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Позивач: ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», код ЄДРПОУ: 35625014, місцезнаходження: 07400, Київська область, Броварський район, м. Бровари, вул. Лісова, 2, реквізити IBAN: НОМЕР_5 у АТ «ТАСКОМБАНК»;
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Суддя Тетяна БАРСЬКА