ЄУН 387/27/26
Номер провадження по справі 2/387/360/26

З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 травня 2026 року селище Добровеличківка

Добровеличківський районний суд Кіровоградської області, в складі:

головуючого судді Майстер І. П.
за участю секретаря судового засідання Полюхович Т.А.

розглянувши у спрощеному позовному провадженні у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Добровеличківського районного суду Кіровоградської області цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Споживчий центр" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором

У С Т А Н О В И В:
І. Описова частина
Стислий виклад позиції позивача та заперечення відповідача
До Добровеличківського районного суду Кіровоградської області 13.01.2026 надійшов позов зі змісту якого позивач просить стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 64 600,00 грн за кредитним договором №01.05.2025-100002102.
Свій позов ТОВ "Споживчий центр" обґрунтовує тим, що між ТОВ "Споживчий центр" та ОСОБА_1 , 01.05.2025 укладено кредитний договір №01.05.2025-100002102. Відповідно до договору позичальнику надано кредит у розмірі 20000 гривень, строком на 153 дні зі сплатою відсотків. Однак відповідач не виконує взятих на себе зобов`язань щодо повернення кредиту та сплаті відсотків, тому має заборгованість перед позивачем на загальну суму 64 600,00 грн, яку в добровільному порядку сплатити не бажає, що спонукало позивача звернутися до суду з відповідним позовом.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. В позовній заяві просив справу слухати за відсутності представника.
Відповідач в судове засідання не з`явився. Судом здійснювалися виклики відповідача відповідно до ч.11 ст.128 ЦПК України шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, а також шляхом направлення на зареєстровану адресу місця проживання відповідача судової повістки з матеріалами справи. Поштове відправлення повернуте до суду з поміткою «Адресат відсутній за вказаною адресою».
Відповідно до ч.11 ст.128 ЦПК України, відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, а також заінтересована особа у справах про видачу обмежувального припису викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів, а у разі розгляду справи про видачу обмежувального припису - не пізніше 24 годин до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи.
Відповідно до п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Відповідно до ч.11 ст.128 ЦПК України, відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місце знаходження чи місце роботи якого невідоме, а також заінтересована особа у справах про видачу обмежувального припису викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів, а у разі розгляду справи про видачу обмежувального припису - не пізніше 24 годин до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи.
Процесуальні дії суду
Ухвалою судді Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 26.01.2026 відкрито провадження у справі, вирішено розгляд даної цивільної справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Ухвалою судді Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 07.05.2026 постановлено про заочний розгляд справи та винесення заочного рішення суду.
Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Відповідач у встановлений судом строк відзиву до суду на позов не подавав, про причини неподання суду відзиву не повідомив, зустрічного позову не пред`являв, а тому враховуючи ч.8 ст.178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами.
ІІ. Мотивувальна частина
Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини
Судом встановлено, що 01.05.2025 ТОВ "Споживчий центр" та ОСОБА_1 уклали кредитний договір №01.05.2025-100002102. Відповідачем під час укладення кредитного договору №01.05.2025-100002102 пройдено ідентифікацію шляхом використання Системи ВаnkID Національного банку. Під час ідентифікації Позичальника з документів, створених на матеріальних носіях, та/або електронних даних було забезпечено однозначне встановлення фізичної особи. 
Відповідно до умов договору позичальнику надано кредит у розмірі 20000 грн, строком на 153 дні. Відповідно до умов заявки процентна ставка фіксована незмінна у розмірі 1% за 1 (один) день користування Кредитом, яка застосовується протягом всього строку. Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку. Вказаний договір підписаний електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора E841 про, що свідчить інформаційне повідомлення позичальника ОСОБА_1 .
Факт видачі кредитних коштів підтверджується чеком про електронний переказ коштів від 01.05.2026, сформований платіжним сервісом ТОВ "Універсальні платіжні рішення" ТОВ "УПР".
За загальними умовами вказаного договору позичальник ОСОБА_1 отримала кредитні кошти на умовах платності користування та зобов`язалася повернути кредитні кошти, сплатити проценти за користування коштами та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених договором.
ТОВ "Споживчий центр" виконало зобов`язання за договором, надавши відповідачу грошові кошти, однак останній не виконав взятих на себе за договором зобов`язань, грошові кошти та відсотки за їх користування не повернув, у зв`язку з чим йому нарахована заборгованість в розмірі 64600, 00 грн, що складається з заборгованості по тілу кредиту в розмірі 20000 грн та по процентах в розмірі 30600 гривень, 4000,00 комісії, 10 000 неустойка, що підтверджується довідкою-розрахунком за період з 01.05.2025 по 30.12.2025, таблицею обчислення загальної вартості кредиту.
Мотиви, з яких виходить суд, та застосування норм права.
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у тому числі електронних, а також якщо воля сторін виражена за допомогою електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, а зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними, а також умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до частини першої статті 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, визначені законом як істотні або необхідні для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди.
За приписами статей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не допускається, а зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону.
Згідно із частиною першою статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом.
За змістом частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, встановлені договором.
Частиною другою статті 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлено обов`язок позичальника повернути позику частинами, то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення всієї суми позики та сплати належних процентів.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Згідно з частиною першою статті 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі.
Відповідно до частин другої та шостої статті 9, частини першої статті 13 Закону України «Про споживче кредитування» до укладення договору про споживчий кредит кредитодавець зобов`язаний надати споживачу паспорт споживчого кредиту та отримати від нього підтвердження про ознайомлення з умовами кредитування, а сам договір може бути укладений у паперовій або електронній формі.
Згідно з пунктами 5, 6, 12 частини першої статті 1, статтею 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом акцепту оферти та підписаний електронним підписом одноразовим ідентифікатором, прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Судом установлено, що 01.05.2025 між ТОВ «Споживчий центр» та відповідачем укладено кредитний договір № 01.05.2025-100002102 в електронній формі шляхом прийняття відповідачем пропозиції (оферти) кредитодавця та підписання договору одноразовим ідентифікатором.
Відповідно до умов договору та паспорта споживчого кредиту кредитодавець надав відповідачу кредит у розмірі 20 000 грн строком на 153 дні зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 328,89 % річних, а відповідач зобов`язався повернути отримані кошти та сплатити проценти згідно із встановленим графіком платежів.
Пунктами 4.1, 4.4 кредитного договору передбачено обов`язок позичальника здійснювати повернення кредиту та сплату процентів у строки і розмірах, визначених графіком платежів, а у випадку прострочення чергового платежу кредитодавець має право вимагати дострокового повернення всієї непогашеної суми кредиту та належних платежів.
Однак відповідач належним чином взяті на себе договірні зобов`язання не виконав, кредитні кошти та проценти у передбачені договором строки не сплатив, унаслідок чого утворилася заборгованість, яка підтверджується поданим позивачем розрахунком та не спростована відповідачем належними і допустимими доказами.
З наведених норм права вбачається, що 01 травня 2025 року між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 було укладено договір про споживчий кредит в електронній формі з дотриманням вимог Цивільного кодексу України, Закону України «Про споживче кредитування» та Закону України «Про електронну комерцію». Відповідач був ознайомлений з умовами договору, підтвердив свою волю на його укладення шляхом використання одноразового ідентифікатора та прийняв усі істотні умови договору.
Зазначене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною, зокрема, у постанові від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, відповідно до якої електронний договір, підписаний одноразовим ідентифікатором, є належною письмовою формою правочину та створює для сторін відповідні цивільні права та обов`язки.
Подані позивачем докази, а саме кредитний договір, паспорт споживчого кредиту, розрахунок заборгованості та документи, що підтверджують перерахування кредитних коштів, є належними та допустимими доказами у розумінні статей 76-81 ЦПК України та підтверджують факт укладення кредитного договору, отримання відповідачем кредитних коштів і наявність заборгованості.
Оскільки відповідач належним чином не виконав взяті на себе зобов`язання за договором споживчого кредиту та не повернув отримані кредитні кошти і проценти за користування ними, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову та стягнення з відповідача заборгованості за договором № 01.05.2025-100002102 від 01.05.2025 у розмірі 50 600 грн, яка складається з: 20 000 грн – заборгованість за тілом кредиту; 30 600 грн – заборгованість за процентами за користування кредитом.
Разом із тим, суд не знаходить підстав для стягнення з відповідача комісії за надання кредиту у розмірі 4 000 гривень.
Відповідно до статей 11, 12 Закону України «Про споживче кредитування» та правових висновків Верховного Суду, надання кредиту є основним обов`язком кредитодавця за кредитним договором, а тому встановлення окремої плати за дії, які фактично становлять виконання кредитодавцем власного договірного обов`язку, є неправомірним.
Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року у справі № 6-1746цс16 та від 06 вересня 2017 року у справі № 6-2071цс16, у яких зазначено, що умови договору про встановлення платежів за дії, які не є самостійними послугами для позичальника, є нікчемними.
Крім того, у постанові Верховного Суду від 06 лютого 2019 року у справі № 520/2614/17 зроблено висновок, що надання фінансового інструменту та резервування ресурсів у зв`язку з наданням кредиту відповідає економічним інтересам самого кредитодавця, а тому не є самостійною послугою, яка може оплачуватися позичальником.
За таких обставин суд доходить висновку про відсутність правових підстав для стягнення з відповідача комісії за надання кредиту в розмірі 4 000 гривень.
Поряд із цим, відповідно до пункту 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у період дії в Україні воєнного стану та протягом тридцяти днів після його припинення або скасування позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 ЦК України, а також від обов`язку сплати неустойки (штрафу, пені) за прострочення виконання грошового зобов`язання за кредитним договором.
Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 в Україні введено воєнний стан, який на момент розгляду справи продовжує діяти.
Оскільки позивачем заявлено до стягнення неустойку в розмірі 10 000 грн, нараховану в період дії воєнного стану, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для її стягнення, оскільки відповідач звільнений від такого обов`язку в силу прямої вказівки закону.
Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір у розмірі 2 662,40 гривень. Оскільки позовні вимоги задоволені частково – на суму 50 600 грн із заявлених 64 600 грн, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору пропорційно до задоволеної частини позовних вимог у розмірі: 50 600 грн ? 2 662,40 грн ? 64 600 грн = 2 085,40 гривень.
Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 2 085 грн 40 копійок.
ІІІ Резолютивна частина
Керуючись ст.ст. 2, 3, 10, 12, 13, 18, 76-81, 263-265, 280-283, 354-355 ЦПК України, ст.ст. 526, 527, 530, 610, 625, 629, 1048-1050, 1054 ЦК України, суд,-
У Х В А Л И В :
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» заборгованість за кредитним договором № 01.05.2025-100002102 від 01 травня 2025 року в розмірі 50 600 (п`ятдесят тисяч шістсот) гривень 00 копійок, яка складається із: 20 000 (двадцять тисяч) гривень 00 копійок – заборгованість за тілом кредиту; 30 600 (тридцять тисяч шістсот) гривень 00 копійок – заборгованість за процентами за користування кредитом.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2 085 (дві тисячі вісімдесят п`ять) гривень 40 копійок.
У задоволенні решти позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» – відмовити.
Заочне рішення суду може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачем до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення ( виклику ) учасників справи.
Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
В порядку п.4 ч.5 ст.265 ЦПК України зазначаються такі реквізити сторін та інших учасників справи:
позивач – Товариство з обмеженою відповідальністю "Споживчий центр" (01032, місто Київ вулиця Саксаганського, будинок 133-А, код ЄДРПОУ 37356833);
відповідач – ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителька АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 .

Суддя 
Добровеличківського районного суду
Кіровоградської області       Майстер І.П.