КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  	

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01 червня 2026 року № 320/28333/25
Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Вісьтак М. Я., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами (у письмовому провадженні) в приміщенні суду м. Києва адміністративний позов ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві (код ЄДРПОУ 42098368, місцезнаходження: 04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16) про визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

Зміст позовних вимог та процесуальні дії в справі.
Позивач ОСОБА_1 звернувся у Київський окружний адміністративний суд із адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, у якому просить суд:
-Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо не врахування ОСОБА_1 до коефіцієнту трудового стажу, що застосовується до розрахунку розміру пенсії, періоди 01.09.1976 – 30.06.1980 - навчання в Дніпропетровському технікумі автоматики і телемеханіки (3 р. 10 м. 0 д.) та 30.06.1980 - 08.05.1982 - Служби в армії (1 р. 10 м. 8 д.);
-Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити перерахунок призначеної ОСОБА_1 пенсії за віком та виключити періоди з яких враховується заробітна плата для обчислення пенсії, а саме 01-04.2002; 08.2003; 01-09.2009; 01-02.2010; 11, 12.2014; 02.2015 років;
-Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити перерахунок з урахуванням більш високого заробітку після призначення пенсії за віком 14.05.2021 року ОСОБА_1 ;
-Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити перерахунок призначеної пенсії ОСОБА_1 за роки стажу, що перевищують 35 років, на 11 відсотків суми пенсії;
-Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві виплатити ОСОБА_1 суми не отриманих мною сум з вини органу, що призначає і виплачує пенсії;
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями для розгляду зазначеної справи визначено головуючого суддю – Вісьтак М. Я. 
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 10.06.2025 відкрито провадження у справі.
Правова позиція сторін.
Позиція позивача полягає у тому, що при призначенні та подальшому перерахунку пенсії відповідачем не було у повному обсязі враховано страховий стаж ОСОБА_1 , зокрема періоди навчання у Дніпропетровському технікумі автоматики і телемеханіки та проходження строкової військової служби, що, на думку позивача, призвело до неправильного визначення коефіцієнта страхового стажу та зменшення розміру пенсії. Крім того, позивач вважає, що відповідачем неправомірно враховано окремі періоди заробітної плати при обчисленні пенсії, які позивач просить виключити із розрахунку як невигідні, а також не здійснено належний перерахунок пенсії з урахуванням більш високого заробітку після призначення пенсії та понаднормового страхового стажу понад 35 років. ОСОБА_1 зазначає, що внаслідок дій відповідача йому не було своєчасно та у повному обсязі виплачено належні суми пенсії, у зв`язку із чим просить суд зобов`язати відповідача здійснити відповідний перерахунок та виплату недоотриманих сум пенсії. Таким чином, ОСОБА_1 звернувся до суду із даним позовом, який просить задовольнити.
У вказаний строк представник Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві не надав суду відзив на позовну заяву, відповідно до вимог ст. 162 Кодексу адміністративного судочинства України, без поважних причин.
У матеріалах справи міститься довідка про доставку електронного листа, що свідчить про отримання відповідачем 18.06.2025 року копії ухвали суду про відкриття провадження, у його електронний кабінет. 
Строк, встановлений для надання відзиву на позовну заяву станом на день ухвалення рішення сплив.
Будь-яких заяв від відповідача не надходило, у зв`язку з чим суд позбавлений можливості встановити його правову позицію щодо предмета спору.
Відповідно до ч. 6 статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України , у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Однак, суд вважає необхідним зазначити, що на момент ухвалення рішення відповідач надав необхідні докази витребувані ухвалою суду, а саме: належним чином засвідчені копії матеріалів пенсійної справи позивача.
Процесуальні засади розгляду справи у письмовому провадженні.
Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не надходило.
Оскільки розгляд справи відбувався в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, судове засідання в справі не проводилось та особи, які беруть участь у справі не викликались.
На підставі викладеного, судовий розгляд справи здійснювався за правилами спрощеного позовного провадження на підставі наявних у суду матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу (ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України).
Розглянувши справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами (у письмовому провадженні), дослідивши письмові докази наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд встановив наступні обставини.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві та з 14.05.2021 отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Як убачається з наявного у матеріалах справи рішення про призначення пенсії від 20.05.2021, страховий стаж позивача при призначенні пенсії становив 43 роки 04 місяці 02 дні, з яких: стаж до 01.01.2004 становив 26 років 11 місяців 02 дні; стаж після 01.01.2004 становив 16 років 05 місяців 00 днів. 
Також судом встановлено, що при призначенні пенсії відповідачем було враховано доплату за понаднормовий страховий стаж за 8 років.
Із наявного у матеріалах справи розрахунку страхового стажу вбачається, що відповідачем до страхового стажу позивача було зараховано, зокрема: період навчання з 01.09.1976 по 17.06.1980; період проходження строкової військової служби з 30.06.1980 по 28.04.1982. 
Згідно із копією трудової книжки НОМЕР_2 від 13.09.1982, наявною у матеріалах справи, трудова діяльність позивача включає, зокрема: роботу на Київському заводі ім. Лепсе; роботу у ТОВ «Серго»; роботу у ПІІ «Єврофорпост»; роботу у ТОВ «Серго Універсал»; роботу у АТЗТ «Євровікнобуд», реорганізованому у подальшому у ТОВ «Євровікнобуд». 
Також записи трудової книжки містять відомості про проходження позивачем строкової військової служби та навчання у Дніпропетровському технікумі автоматики і телемеханіки.
Крім того, із наданої копії диплома серії НОМЕР_3 вбачається, що позивач у 1980 році закінчив Дніпропетровський технікум автоматики і телемеханіки.
28.04.2025 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві із заявою про перерахунок пенсії, у якій просив: здійснити перерахунок пенсії; врахувати повний страховий стаж; виключити окремі періоди заробітної плати при обчисленні пенсії; здійснити перерахунок із врахуванням більш високого заробітку після призначення пенсії; провести доплату за понаднормовий страховий стаж. 
На підтвердження направлення зазначеної заяви позивачем долучено опис вкладення та поштову накладну.
Згідно з рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 06.06.2025 про перерахунок пенсії позивача, яким страховий стаж визначено у розмірі 45 років 11 місяців 02 дні, а доплату за понаднормовий страховий стаж встановлено за 10 років. Відповідно до зазначеного рішення розмір пенсії позивача після проведеного перерахунку було збільшено.
Не погоджуючись із діями відповідача щодо обчислення та перерахунку пенсії, позивач вважає, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві неправомірно не враховано у повному обсязі його страховий стаж, зокрема періоди навчання у Дніпропетровському технікумі автоматики і телемеханіки та проходження строкової військової служби, що, на думку позивача, призвело до неправильного визначення коефіцієнта страхового стажу та зменшення розміру пенсії.
Суд, надаючи оцінку спірним правовідносинам, застосовує такі норми законодавства та доходить наступного висновку.
Відповідно до статті 1 Конституції України, Україна є суверенна і незалежна, демократична, соціальна, правова держава.
Стаття 3 Конституції України, відповідно, гарантує, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.
Офіційне тлумачення положення статті 1 Конституції України міститься у рішенні Конституційного Суду України № 3-рп/2012 від 25 січня 2012 року, згідно якого Основними завданнями соціальної держави є створення умов для реалізації соціальних, культурних та економічних прав людини, сприяння самостійності і відповідальності кожної особи за свої дії, надання соціальної допомоги тим громадянам, які з незалежних від них обставин не можуть забезпечити достатній рівень життя для себе і своєї сім`ї.
Відповідно до частин першої та другої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Положеннями статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики ЄСПЛ. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.
Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам визначені Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон №1058-IV).
Відповідно до статті 4 Закону №1058-IV, законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, цього Закону, законів України "Про недержавне пенсійне забезпечення", «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (далі - закони про пенсійне забезпечення), а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.
Згідно ст. 5 Закону №1058-IV, цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного та соціального страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом та Законом України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування".
Щодо позовних вимог про визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо неврахування до коефіцієнта страхового стажу періодів навчання у Дніпропетровському технікумі автоматики і телемеханіки з 01.09.1976 по 30.06.1980 та проходження строкової військової служби з 30.06.1980 по 08.05.1982, суд зазначає таке.
Приписами ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» встановлено, зокрема, страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Період, протягом якого особа, яка підлягала загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню на випадок безробіття, отримувала допомогу по безробіттю (крім одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності) та матеріальну допомогу у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації, включається до страхового стажу.
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
Згідно вимог частини четвертої статті 24 Закону № 1058 періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
У відповідності до пункту «д» частини третьої статті 56 Закону №1788 до стажу роботи зараховується також навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.
Разом з цим суд зазначає, що наявними у матеріалах справи доказами підтверджується врахування відповідачем при призначенні та подальшому перерахунку пенсії періодів навчання позивача та проходження ним строкової військової служби.
Так, із розрахунку страхового стажу, наявного у матеріалах пенсійної справи, вбачається, що до страхового стажу ОСОБА_1 включено:
- період навчання з 01.09.1976 по 17.06.1980 із зазначенням виду діяльності «навчання у вищих/середніх навчальних закладах»; 
- період проходження строкової військової служби з 30.06.1980 по 28.04.1982 із зазначенням виду діяльності «військова служба строкова». 
Суд звертає увагу, що у позовній заяві позивач зазначає період проходження строкової військової служби з 30.06.1980 по 08.05.1982, тоді як відповідно до розрахунку страхового стажу, наявного у матеріалах пенсійної справи, відповідачем до страхового стажу позивача включено період строкової військової служби з 30.06.1980 по 28.04.1982. При цьому суд виходить із відомостей, що містяться у матеріалах пенсійної справи та були використані відповідачем при призначенні і перерахунку пенсії позивача.
Зазначені відомості узгоджуються із записами трудової книжки НОМЕР_2 та копією диплома серії НОМЕР_3 про закінчення позивачем у 1980 році Дніпропетровського технікуму автоматики і телемеханіки.
Крім того, відповідно до рішення про призначення пенсії від 20.05.2021 страховий стаж позивача визначено у розмірі 43 роки 04 місяці 02 дні, з яких стаж до 01.01.2004 становив 26 років 11 місяців 02 дні.
Також судом встановлено, що рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 06.06.2025 при перерахунку пенсії страховий стаж позивача збільшено до 45 років 11 місяців 02 дні.
Отже, матеріалами пенсійної справи підтверджується, що періоди навчання та проходження строкової військової служби були враховані відповідачем при обчисленні страхового стажу позивача, у зв`язку із чим доводи позивача про їх неврахування є безпідставними.
Щодо позовних вимог про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити перерахунок пенсії із виключенням періодів, з яких враховується заробітна плата для обчислення пенсії, а саме: 01-04.2002; 08.2003; 01-09.2009; 01-02.2010; 11,12.2014; 02.2015 років, суд зазначає таке.
Відповідно до частини першої статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 01 липня 2000 року за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.
Абзацом третім частини першої статті 40 Закону №1058-IV передбачено можливість виключення окремих періодів із розрахунку заробітної плати для обчислення пенсії у випадках та порядку, визначених законом.
Отже, виключення окремих періодів заробітку не є безумовним та здійснюється за наявності передбачених законом підстав і відповідного підтвердження того, що врахування таких періодів впливає на правильність обчислення розміру пенсії.
Системний аналіз положень статей 40 та 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» свідчить про те, що перерахунок пенсії працюючому пенсіонеру здійснюється із заробітної плати, з якої було обчислено пенсію, або за періоди страхового стажу, визначені частиною першою статті 40 Закону №1058-IV.
При цьому виключення окремих періодів із розрахунку заробітної плати для обчислення пенсії допускається лише у випадках та порядку, прямо передбачених законом, а тому не є безумовним правом пенсіонера.
Разом з тим позивачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження того, що врахування відповідачем періодів 01-04.2002; 08.2003; 01-09.2009; 01-02.2010; 11,12.2014; 02.2015 років призвело до неправильного визначення розміру його пенсії.
Крім того, матеріали справи не містять відповідного розрахунку або контррозрахунку, який би свідчив про порушення відповідачем вимог статті 40 Закону №1058-IV при обчисленні пенсії ОСОБА_1 , а також доказів того, що відповідачем було неправомірно відмовлено у застосуванні положень вказаної норми.
Суд також враховує, що позивачем не доведено, яким саме чином виключення зазначених періодів вплине на коефіцієнт заробітної плати та остаточний розмір пенсії.
За таких обставин суд дійшов висновку про необґрунтованість та недоведеність позовних вимог у цій частині.
Щодо позовних вимог про зобов`язання відповідача здійснити перерахунок пенсії з урахуванням більш високого заробітку після призначення пенсії за віком з 14.05.2021, суд зазначає таке.
Відповідно до частини четвертої статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у разі якщо застрахована особа після призначення пенсії продовжувала працювати, проводиться перерахунок пенсії з урахуванням не менш як 24 місяців страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії.
Перерахунок пенсії проводиться із заробітної плати, з якої була обчислена пенсія, або за бажанням пенсіонера із заробітної плати за періоди страхового стажу, визначені частиною першою статті 40 Закону №1058-IV.
Аналіз положень статті 42 Закону №1058-IV свідчить про те, що при здійсненні такого перерахунку можуть змінюватися показники страхового стажу та коефіцієнта заробітної плати, тоді як показник середньої заробітної плати, який враховувався під час призначення пенсії, залишається незмінним.
Аналогічний правовий висновок викладено Верховним Судом у постановах від 02.04.2024 у справі №420/19398/23 та від 13.06.2019 у справі №265/84/16-а.
Судом встановлено, що позивач після призначення пенсії продовжував трудову діяльність та 28.04.2025 звернувся до відповідача із заявою про перерахунок пенсії.
Матеріалами пенсійної справи підтверджується, що рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 06.06.2025 відповідачем проведено перерахунок пенсії ОСОБА_1 , при якому враховано уточнені відомості щодо страхового стажу та заробітної плати позивача, а страховий стаж збільшено до 45 років 11 місяців 02 дні.
Отже, доводи позивача про нездійснення відповідачем перерахунку пенсії з урахуванням більш високого заробітку після призначення пенсії не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду.
Верховний Суд у постановах від 18.11.2020 у справі № 522/1916/17, від 21.10.2021 у справі № 2-а-2430/11, аналізуючи вищевказані норми Закону № 1058-IV, виснував, про таке.
За змістом частини другої статті 40 та частини четвертої статті 42 Закону 1058-IV передбачений у формулі визначення заробітної плати для обчислення пенсії (Зп = Зс х (Ск: К)) показник середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України, за календарний рік, що передує року звернення за призначенням пенсії (Зс), який використовується при призначенні пенсії, є величиною незмінною і не підлягає коригуванню при перерахунку пенсії з урахуванням страхового стажу, набутого після її призначення. Тому, під час здійснення такого перерахунку, у формулі визначення заробітної плати для обчислення пенсії можуть змінюватися лише показники суми коефіцієнтів заробітної плати за кожний місяць (Ск) та кількості місяців страхового стажу, за які розраховано коефіцієнти заробітної плати застрахованої особи (К). Отже, перерахунок пенсії на підставі частини четвертої статті 42 Закону № 1058-IV здійснюється зі застосуванням показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України, та розраховується за формулою, наведеною в частині другій статті 40 цього Закону. При такому перерахунку зазначений показник середньої заробітної плати залишається незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії.
Крім того, правовий висновок щодо можливості зміни показника середньої заробітної плати в Україні лише у разі зміни виду пенсії викладено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 31.10.2018 у справі №876/5312/17.
Щодо позовних вимог про зобов`язання здійснити перерахунок пенсії за роки страхового стажу, що перевищують 35 років, на 11 відсотків суми пенсії, суд зазначає наступне.
Відповідно до частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років страхового стажу встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. У разі виплати застрахованій особі довічної пенсії, передбаченої цим Законом, пенсії або аналогічної виплати, встановленої в інших державах, мінімальний розмір пенсії за віком у солідарній системі встановлюється з урахуванням зазначених сум.
За кожний повний рік страхового стажу понад 35 років чоловікам і 30 років жінкам пенсія за віком збільшується на 1 відсоток розміру пенсії, обчисленої відповідно до статті 27 цього Закону, але не більш як на 1 відсоток мінімального розміру пенсії за віком, передбаченого абзацом першим цієї частини. Наявний в особи понаднормовий страховий стаж не може бути обмежений.
Мінімальний розмір пенсії особам, на яких поширюється дія Закону України "Про підвищення престижності шахтарської праці", та працівникам, зайнятим повний робочий день під землею обслуговуванням зазначених осіб, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 року для жінок за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи у розмірі 80 відсотків заробітної плати (доходу) застрахованої особи, визначеної відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.
Аналіз наведеної норми свідчить про те, що підвищення пенсії здійснюється саме за кожний повний рік понаднормового страхового стажу.
Судом встановлено, що страховий стаж ОСОБА_1 становить 45 років 11 місяців 02 дні, а тому понаднормовий страховий стаж складає 10 повних років.
Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідач правомірно здійснив доплату за 10 повних років понаднормового страхового стажу, оскільки страховий стаж позивача у розмірі 45 років 11 місяців 02 дні не утворює 11 повних років стажу понад встановлені законом 35 років.
Щодо позовних вимог про зобов`язання виплатити суми неотриманої пенсії з вини органу, що призначає та виплачує пенсію, суд зазначає, що вказана вимога є похідною від позовних вимог щодо визнання протиправними дій відповідача та зобов`язання здійснити перерахунок пенсії.
Оскільки під час судового розгляду не встановлено протиправності дій відповідача при обчисленні та перерахунку пенсії ОСОБА_1 , а також відсутні підстави для задоволення основних позовних вимог, вимога про виплату недоотриманих сум пенсії задоволенню не підлягає.
Згідно з частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Частиною першою статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до частини другої статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (частини перша та друга статті 76 Кодексу адміністративного судочинства України).
Частинами першою та другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Системно проаналізувавши приписи законодавства України, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що твердження позивача не можуть вважатися обґрунтованими та у задоволенню позову необхідно відмовити.
Судові витрати по справі.
Відповідно до вимог ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України підстави для розподілу судових витрат у суду відсутні, оскільки у задоволенні позову відмовлено.
На підставі наведеного та керуючись статтями 2, 72-77, 139, 243-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд –

вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві (код ЄДРПОУ 42098368, місцезнаходження: 04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16) про визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання вчинити певні дії – відмовити.
Копію рішення направити сторонам у справі (їх представникам) відповідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Вісьтак М.Я.