ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2026 року 	Луцьк	Справа № 140/1821/26 	

Волинський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Дмитрука В.В.,
розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Департаменту патрульної поліції до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання протиправною та скасування постанови, 

ВСТАНОВИВ:

Департаментом патрульної поліції (далі – ДПП, позивач) було подано до суду адміністративний позов до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції (далі – відповідач), відповідно до якого просив:
1) скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 21.01.2026 по ВП №80043646 винесену Головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Гриценею Ганною Геннадіївною. 
2) скасувати постанову про стягнення виконавчого збору ВП №80043646 від 21.01.2026 у сумі 34 588,00 грн. винесену Головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Гриценею Ганною Геннадіївною.
Позовні вимоги обґрунтовуються тим, додатковим рішенням Володимирецького районного суду Рівненської області від 07.02.2023 у справі №556/2525/22, ухваленим із застосуванням статей 132, 139, 148, 252, 255 КАС України та частини першої статті 296 КУпАП України, Управління патрульної поліції у Волинській області ДПП зобов`язано повернути ОСОБА_1 грошові кошти у сумі 340,00 грн, що підтверджується квитанцією №38 від 23.11.2022.
Головним державним виконавцем міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Ганною Гриценею, постановою від 21.01.2026 відкрито виконавче провадження №80043646 з виконання виконавчого листа №556/2525/22, виданого Володимирецьким районним судом Рівненської області від 24.03.2023.
Постановою про стягнення виконавчого збору від 21.01.2026, у виконавчому провадженні №80043646, з Управління патрульної поліції у Волинській області ДПП (код ЄДРПОУ 40108646) головним державним виконавцем прийнято рішення стягнути виконавчий збір у розмірі 34 588,00 грн, із посиланням на положення частини третьої статті 27 Закону України «Про виконавче провадження», як за примусове виконання рішення немайнового характеру, у розмірі чотирьох мінімальних заробітних плат.
Позивач зазначає, що Управління патрульної поліції у Волинській області ДПП не є юридичною особою, а є структурним підрозділом Департаменту патрульної поліції, який здійснює діяльність від імені та в межах повноважень Департаменту патрульної поліції Національної поліції України. 
При цьому у спірній постанові державного виконавця зазначено код ЄДРПОУ 40108646, який належить саме Департаменту патрульної поліції як юридичній особі публічного права, а стягнення виконавчого збору та витрат виконавчого провадження підлягатиме здійсненню за рахунок коштів Департаменту патрульної поліції. 
Оскаржувані постанови безпосередньо впливають на права, обов`язки та майнові інтереси Департаменту патрульної поліції як юридичної особи. Водночас управління патрульної поліції у Волинській області не наділене самостійною адміністративною процесуальною правоздатністю, що зумовлює право Департаменту звернутися до адміністративного суду з цим позовом відповідно до статей 5 та 43 Кодексу адміністративного судочинства України.
З наведених підстав позивач просив позов задовольнити.
Ухвалою судді від 25.05.2026 відмовлено у відкритті провадження у справі в частині визнання протиправною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження від 21.01.2026 по ВП №80043646.
Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 02.06.2026 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за вказаним позовом та ухвалено розгляд справи проводити за правилами, визначеними Розділом 2 Глави 11 «Розгляд окремих категорій термінових адміністративних справ» Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України).
Відповідач, отримавши ухвалу про відкриття провадження, відзив на позов не подав.
Відповідно до частини шостої статті 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Суд, дослідивши письмові докази та пояснення, викладені у заявах по суті справи, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, встановив такі обставини.
На виконанні у Відділі примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України перебуває виконавче провадження №80043646, відрите постановою від 21.01.2026 з виконання виконавчого листа №556/2525/22, виданого Володимирецьким районним судом Рівненської області від 24.03.2023 щодо повернення ОСОБА_1 сплаченої ним суми штрафу у розмірі 340,00 грн, згідно квитанції №38 від 23.11.2022.
Постановою про стягнення виконавчого збору від 21.01.2026, у виконавчому провадженні ВП №80043646, з Управління патрульної поліції у Волинській області ДПП (код ЄДРПОУ 40108646) виконавцем прийнято рішення стягнути виконавчий збір у розмірі 34 588,00 грн, із посиланням на положення частини третьої статті 27 Закону України «Про виконавче провадження», як за примусове виконання рішення немайнового характеру, у розмірі чотирьох мінімальних заробітних плат.
Позивач вважає вказану постанову протиправною, відтак, звернувся до суду за захистом своїх порушених прав.
Надаючи правову оцінку спірній постанові, суд зазначає наступне.
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України від 02.06.2016 №1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі - Закон №1404-VIII).
Відповідно до статті 1 Закону №1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Частина перша статті 5 зазначеного Закону передбачає, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».
Згідно з частиною першою, другою статті 18 Закону №1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний, зокрема, здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом. 
Згідно із частиною першою статті 26 Закону №1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.
Відповідно до частини п`ятої статті 26 Закону №1404-VIII виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.
У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 Закону №1404-VIII.
За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.
Державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).
Аналіз зазначених норм у сукупності надає підстави для висновків, що відповідно до Закону №1404-VІІІ стягнення виконавчого збору відбувається безпосередньо в процесі примусового виконання рішення. Виконавчий збір за своєю правовою природою не є санкцією, що застосовується за невиконання рішення суду, а є платою за вчинення дій, пов`язаних з примусовим виконанням виконавчого документу, що здійснюються органами державної виконавчої служби, тобто є державним збором (платою) за таку процедуру. При цьому стягнення виконавчого збору (крім визначених законом випадків, коли виконавчий збір не стягується) пов`язується з початком примусового виконання рішення. 
Стягнення виконавчого збору є не правом, а обов`язком державного виконавця при відкритті виконавчого провадження.
Зазначена правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 22.10.2021 у справі №520/17933/2020.
Оспорюючи спірну постанову, позивач вказує, що постановою про стягнення виконавчого збору від 21.01.2026, у виконавчому провадженні №80043646, з Управління патрульної поліції у Волинській області ДПП головним державним виконавцем прийнято рішення стягнути виконавчий збір у розмірі 34 588,00 грн. Проте, Управління патрульної поліції у Волинській області ДПП не є юридичною особою, а є структурним підрозділом Департаменту патрульної поліції, який здійснює діяльність від імені та в межах повноважень Департаменту патрульної поліції Національної поліції України.
Надаючи правову оцінку таким доводам позивача, суд зазначає наступне. 
Судом враховано, що наказом Національної поліції України від 06.11.2015 року №73 затверджено Положення про Департамент патрульної поліції (у редакції наказу Національної поліції України від 05.09.2024 №947), у пункті 5 якого закріплено, що Департамент організовує діяльність своїх підрозділів, здійснює контроль за їх діяльністю, надає їм організаційно-методичну і практичну допомогу та здійснює їх інформаційно-аналітичне, матеріальне-технічне та фінансове забезпечення.
Відповідно до пункту 2 Розділу ІV Положення про Департамент патрульної поліції Департамент та його підрозділи становлять єдину систему. Підрозділи департаменту підзвітні та підконтрольні Департаменту.
Департамент є юридичною особою публічного права, має самостійний баланс, рахунки в органах Державної казначейської служби України, має печатку із зображенням Державного Герба України, інші печатки, штампи, бланки зі своєю повною та скороченою назвою, необхідні для здійснення його поточної діяльності (пункт 6 Розділу ІV Положення про Департамент патрульної поліції зі змінами).
Департамент фінансується за рахунок коштів Державного бюджету України, а також інших джерел, не заборонених законом, та забезпечує їх цільове використання (пункт 7 Розділу V Положення про Департамент патрульної поліції із змінами).
Згідно з Положенням «Про управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції», затвердженим наказом Департаменту патрульної поліції від 19.12.2015 №66, управління патрульної поліції у Волинській області є територіальним (відокремленим) підрозділом Департаменту патрульної поліції.
Тобто, Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України є структурним підрозділом Департаменту патрульної поліції без статусу юридичної особи та відповідно до бюджетного законодавства не отримує бюджетних коштів, отже не являється їх розпорядником.
У зв`язку з викладеним, стягнення виконавчого збору відповідно до Постанови від 21.01.2026 у виконавчому провадженні №80043646, підлягає стягненню саме з Департаменту патрульної поліції Національної поліції України або шляхом відшкодування коштів з бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції.
Згідно з частиною другою статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. 
Позивач не надав суду достатніх та переконливих доказів того, що спірна постанова прийнята з порушенням вимог чинного законодавства.
Таким чином, проаналізувавши обставини справи, з урахуванням нормативного регулювання спірних правовідносин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Департаменту патрульної поліції є необґрунтованими та не підлягають до задоволення.
За правилами статті 139 КАС України, судом не вирішується питання про розподіл судових витрат.
Керуючись статтями 243-246, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Закону України «Про виконавче провадження», суд 

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Позивач: Департамент патрульної поліції (03048, місто Київ, вулиця Федора Ернста, 3, код ЄДРПОУ 40108646).
Відповідач: Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції (43001, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Володимирська, 1, код ЄДРПОУ 45813957).

Суддя В. В. Дмитрук