Дата документу 08.04.2026 Справа № 331/3011/25

Запорізький Апеляційний суд

 
ЄУН 331/3011/25      Пр. № 22-ц/807/193/26	Головуючий у 1-й інстанції: Фісун Н.В. Суддя-доповідач: Гончар М.С.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 квітня 2026 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді (судді-доповідача) Гончар М.С.
суддів Онищенка Е.А., Трофимової Д.А.
за участі секретаря Пантюх Ю.О. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Олександрівського районного суду м. Запоріжжя від 23 вересня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ОПЕРАТОР ГАЗОРОЗПОДІЛЬНОЇ СИСТЕМИ «ЗАПОРІЖГАЗ», правонаступником якого є ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ГАЗОРОЗПОДІЛЬНІ СИСТЕМИ УКРАЇНИ» в особі ЗАПОРІЗЬКОЇ ФІЛІЇ ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ГАЗОРОЗПОДІЛЬНІ СИСТЕМИ УКРАЇНИ», про захист прав споживачів

ВСТАНОВИВ:

У травні 2025 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із вищезазначеним позовом(а.с.1-16), в якому просив: 
- визнати незаконними дії відповідача щодо відмови у встановленні індивідуального приладу обліку природного газу в квартирі побутового споживача ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 ; 
- зобов`язати відповідача здійснити за свій рахунок встановлення індивідуального газового лічильника в квартирі побутового споживача ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 ; 
- стягнути з відповідача на його користь 10000,00 грн. компенсації спричиненої моральної шкоди та судові витрати.
В обґрунтування свого позову позивач зазначав, що він зареєстрований та періодично мешкає в квартирі, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 . Всі рахунки включно з тими, що пов`язані з постачанням природного газу оформлено на нього. В даній квартирі природний газ використовується виключно для приготування їжі. Між позивачем на відповідачем укладено договір № 62АN690-4160-23 від 03.07.2023, згідно із яким відповідачем здійснюється обслуговування системи газопостачання та газовикористовуючого обладнання. До укладання цього договору відповідач надавав аналогічні послуги та ще послугу із постачання природного газу до квартири позивача. Позивач є побутовим споживачем природного газу, а АТ «ЗАПОРІЖГАЗ» - єдиним суб`єктом ринку природного газу в місті Запоріжжя, тобто оператором ГРМ, який займається розподілом газу. Крім того, позивачу на праві приватної власності належить житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_2 . Потреба позивача у природному газі у вказаній квартирі мінімальна, оскільки в даній квартирі ніхто не мешкає. Позивач практично весь час перебуває або на дачі або у будинку, який розташований за адресою АДРЕСА_2 . Вказану квартиру позивач відвідує лише для перевірки її збереження та збереження майна, що в ній знаходиться. Природний газ у вказаній квартирі позивач використовує лише для того, щоб нагріти воду для приготування чаю чи кави , коли перевіряє квартиру. Таки чином, нарахована вартість за послуг, пов`язаних із з постачанням газу до квартири позивача не відповідає обсягам фактично спожитого ним природного газу. З 2019 року позивач неодноразово звертався до відповідача із усними та двічі з письмовими заявами про встановлення в його квартирі індивідуального лічильника природного газу. На свої звернення позивач отримував від відповідача роз`яснення про те, що у відповідача відсутні грошові кошти на встановлення до його квартири індивідуального лічильника природного газу, та відмову встановлювати такий лічильник позивачу не будуть. Також позивач звертався із зверненням до Кабінету міністрів України, з приводу незаконної бездіяльності відповідача, та отримав на своє звернення відповідь з НКРЄКП від 10.04.2019 якою підтверджено обов`язок відповідача встановити в квартиру позивача індивідуальний прилад обліку природного газу. Таким чином, позивач з 2019 року протиправно позбавлений відповідачем можливості користуватися індивідуальним приладом обліку природного газу та змушений був витрачати свій особистий час на звернення до відповідача та органів влади з метою захисту свого законного права. Крім того, позивач переживав душевні страждання, у зв`язку з протиправною поведінкою відповідача, оскільки йому виставлялися рахунку за природний газ, який він не споживав.
В автоматизованому порядку для розгляду даної справи визначено суддю першої інстанції Фісун Н.В. (а.с.17). Ухвалою суду першої інстанції (а.с.23) провадження у цій справі відкрито в порядку загального позовного провадження.
Рішенням Олександрівського районного суду м. Запоріжжя від 23 вересня 2025 року (а.с.45,47-51) позовні вимоги позивача у цій справі задоволено частково. 
Визнано незаконними дії АТ «ОГРС «ЗАПОРІЖГАЗ» щодо відмови у встановленні індивідуального приладу обліку природного газу в квартирі побутового споживача ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .
Зобов`язано АТ «ОГРС «ЗАПОРІЖГАЗ» здійснити за свій рахунок встановлення індивідуального газового лічильника в квартирі побутового споживача ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .
В іншій частині позовних вимог відмовлено.
Стягнуто з АТ «ОГРС «ЗАПОРІЖГАЗ» (ЄДРПОУ 03345716) в дохід держави судовий збір у розмірі 1211,20 грн.
Стягнуто з АТ «ОГРС «ЗАПОРІЖГАЗ» (ЄДРПОУ 03345716) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати на правову допомогу у розмірі 1500,00 грн.
Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції у цій справі в частині, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права судом першої інстанції при його ухваленні, позивач ОСОБА_1 у своїй апеляційній скарзі (а.с.61-64) просив рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо стягнення моральної шкоди скасувати та задовольнити позовні вимоги про стягнення з відповідача моральної шкоди в повному обсязі, вирішити питання про судові витрати.
В автоматизованому порядку 20.10.2025 року для розгляду цієї справи визначено колегію суддів Запорізького апеляційного суду: головуючого суддю (суддю-доповідача) Гончар М.С., суддів Трофимову Д.А. та Онищенка Е.А. (а.с.65). Ухвалою апеляційного суду від 20.10.2025 року (а.с.66) витребувано у суду першої інстанції справу, яка надійшла до апеляційного суду 27.10.2025 року (а.с.69). Ухвалою апеляційного суду апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою відкрито 28.10.2025 року (а.с.70), дану справу за апеляційною скаргою призначено до апеляційного розгляду (а.с.71), з урахуванням відповідного навантаження судді-доповідача і колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, які за рішенням загальних зборів суддів Запорізького апеляційного суду з липня 2021 року також приймають участь у розгляді кримінальних проваджень, та відповідний штат суддів Запорізького апеляційного суду (10) взагалі.
Відповідач подав апеляційному суду відзив на вищезазначену апеляційну скаргу позивача у цій справі (а.с. 79-84), в якому просив апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції у цій справі залишити без змін.
Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 11 лютого 2026 року (а.с.112, 114-117) в порядку задоволення клопотання представника відповідача замінено відповідача АТ«ОГРС «ЗАПОРІЖГАЗ» у цій справі його правонаступником за договірним зобов`язанням на ТОВ «ГАЗОРОЗПОДІЛЬНІ СИСТЕМИ УКРАЇНИ» в особі ЗАПОРІЗЬКОЇ ФІЛІЇ ТОВ «ГАЗОРОЗПОДІЛЬНІ СИСТЕМИ УКРАЇНИ», роз`яснено правонаступнику його право надати апеляційному суду відзив на вищезазначену апеляційну скаргу апелянта у цій справі протягом 15-днів з дня отримання копії цієї ухвали. 
Правонаступник відповідача подав апеляційному суду відзив на вищезазначену апеляційну скаргу позивача у цій справі (а.с. 122-128).
Відводів у цій справі не заявлено, самовідводи відсутні.
Заслухавши у даному судовому засіданні доповідь судді-доповідача, пояснення учасників цієї справи, які з`явились,а саме: позивача ОСОБА_1 та представника відповідача АТ «ОГРС «ЗАПОРІЖГАЗ», правонаступником якого є ТОВ «ГАЗОРОЗПОДІЛЬНІ СИСТЕМИ УКРАЇНИ» в особі ЗАПОРІЗЬКОЇ ФІЛІЇ ТОВ «ГАЗОРОЗПОДІЛЬНІ СИСТЕМИ УКРАЇНИ» – Швайковського А.А. (а.с. 125-126), які у тому числі на запитання апеляційного суду визнали, що рішення суду першої інстанції в неоскаржуваній частині (зобов`язання АТ «ОГРС «ЗАПОРІЖГАЗ» здійснити за свій рахунок встановлення індивідуального газового лічильника в квартирі побутового споживача ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 ) стороною відповідача досі не виконано, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга позивача  ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню у цій справі з таких підстав.
В силу вимог ст. 367 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Встановлено, що відповідач та правонаступник останнього із вищезазначеним рішенням суду першої інстанції, у тому числі в частині задоволення позовних вимог позивача, погодились, останнє в апеляційному порядку не оскаржували, 08.10.2025 року надіслало на адресу суду повідомлення про добровільне виконання рішення суду щодо сплати судового збору у сумі 1211,20 грн.(а.с. 55-57).
Позивач ОСОБА_1 оскаржує рішення суду першої інстанції у цій справі лише в частині відмови в задоволенні його позовних вимог щодо стягнення моральної шкоди. 
Таким чином, апеляційний суд переглядає законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції у цій справі лише в межах доводів та вимог вищезазначеної апеляційної скарги позивача і лише в оскаржуваній частині - в частині відмови в задоволенні позовних вимог позивача до відповідача щодо стягнення моральної шкоди. 
У разі, якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо не оскаржуваної частини ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується (постанова Верховного Суду від 03.10.2018 року у справі № 186/1743/15-ц).
В силу вимог ст. 374 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати рішення … частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення…(п.2). 
Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення…частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині …є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. 
Судовими рішеннями є: …рішення, постанови… (ст. 258 ч.1 ЦПК України). 
За змістом ст. 381 ч. 1 ЦПК України в редакції Закону України № 4173-IX від 19.12.2024, який набрав законної сили з 08.02.2025 року, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги ухвалює постанову за правилами ст. 35 і глави 9 розділу ІІІ цього Кодексу з особливостями, зазначеними у ст. 382 цього Кодексу.
Встановлено, що суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позовних вимог позивача до відповідача в оскаржуваній частині щодо стягнення моральної шкоди, керувався ст.ст. 141, 258-259, 263-265, 274-279 ЦПК України, ст.ст.15, 23 ЦК України та виходив із такого.
Встановлено, звертаючись з позовом позивач зазначив, що дії відповідача щодо не встановлення індивідуального газового лічильника у квартирі призвели до заподіяння моральної шкоди у розмірі 10000,00 грн. Також, позивач у судовому засіданні зазначив, що незаконні дії відповідача призвели до його моральних переживань, він втратив душевний спокій, внаслідок чого у нього погіршився сон, настрій, відчував пригніченість, витратив час на відновлення справедливості. Також, зазначив, що через хвилювання у нього погіршився стан здоров`я та змушений був звернутися до лікаря.
Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи (частини перша, друга статті 23 ЦК України).
Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (частина третя статті 23 ЦК України).
Гроші виступають еквівалентом моральної шкоди. Грошові кошти, як загальний еквівалент всіх цінностей, в економічному розумінні «трансформують» шкоду в загальнодоступне вираження, а розмір відшкодування «обчислює» шкоду. Розмір визначеної компенсації повинен, хоча б наближено, бути мірою моральної шкоди та відновленого стану потерпілого. При визначенні компенсації моральної шкоди складність полягає у неможливості її обчислення за допомогою будь-якої грошової шкали чи прирівняння до іншого майнового еквіваленту. Тому грошова сума компенсації моральної шкоди є лише ймовірною, і при її визначенні враховуються характер правопорушення, глибина фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, інші обставин, які мають істотне значення, вимоги розумності і справедливості (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 травня 2022 року в справі № 487/6970/20).
Абзац другий частини третьої статті 23 ЦК України, у якому вжитий термін «інші обставини, які мають істотне значення» саме тому і не визначає повний перелік цих обставин, що вони можуть різнитися залежно від ситуації кожного потерпілого, особливості якої він доводить суду. Обсяг немайнових втрат потерпілого є відкритим, і в кожному конкретному випадку може бути доповнений обставиною, яка впливає на формування розміру грошового відшкодування цих втрат. Розмір відшкодування моральної шкоди перебуває у взаємозв`язку з фізичним болем, моральними стражданнями, іншими немайновими втратами, яких зазнала потерпіла особа, а не із виключністю переліку та кількістю обставин, які суд має врахувати (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 29 червня 2022 року в справі №477/874/19).
По своїй суті зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є досить специфічним зобов`язанням, оскільки не на всіх етапах свого існування характеризується визначеністю змісту, а саме щодо способу та розміру компенсації. Джерелом визначеності змісту обов`язку особи, що завдала моральної шкоди, може бути: (1) договір особи, що завдала моральної шкоди, з потерпілим, в якому сторони домовилися зокрема, про розмір, спосіб, строки компенсації моральної шкоди; (2) у випадку, якщо не досягли домовленості, то рішення суду в якому визначається спосіб та розмір компенсації моральної шкоди (див. постанову Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 01 березня 2021 року у справі № 180/1735/16-ц).
У постанові Великої Палати Верховного суду від 20 вересня 2018 року у справі №686/23731/15-ц вказано, що «моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливості реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. У випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні мінімальним розміром заробітної плати чи неоподатковуваним мінімумом доходів громадян, суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діють на час розгляду справи. Законодавець визначив мінімальний розмір моральної шкоди, виходячи з установленого законодавством розміру заробітної плати на момент розгляду справи судом, за кожен місяць перебування під слідством та судом. Тобто цей розмір у будь-якому випадку не може бути зменшено, оскільки він є гарантованим мінімумом. Але визначення розміру відшкодування залежить від таких чинників, як характер і обсяг страждань (фізичного болю, душевних і психічних страждань тощо), яких зазнав позивач, можливості відновлення немайнових втрат, їх тривалість, тяжкість вимушених змін у його життєвих і суспільних стосунках, ступінь зниження престижу, репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, і сама можливість такого відновлення у необхідному чи повному обсязі. Тобто суд повинен з`ясувати усі доводи позивача щодо обґрунтування ним як обставин спричинення, так і розміру моральної шкоди, дослідити надані докази, оцінити їх та визначити конкретний розмір моральної шкоди, зважаючи на засади верховенства права, вимоги розумності, виваженості і справедливості».
Обов`язок доказування в цивільному процесі встановлений статтею 81 ЦПК України, відповідно до якого кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У справах про відшкодування моральної шкоди обов`язок доказування покладається на особу, яка заявляє вимогу про відшкодування такої шкоди. Доказуванню підлягає факт завдання особі моральної шкоди, у чому така моральна шкода знайшла вираз, в якій грошовій формі чи в якій матеріальній формі особа оцінює завдану їй шкоду та з чого вона при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. На позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди, її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою.
Судом першої інстанції було встановлено, що позивач у судовому порядку не довів протиправність дій відповідачів, які призвели б до завдання йому моральної шкоди. Позивач не надав достатніх доказів на підтвердження того, що бездіяльністю відповідача йому завдано моральних чи фізичних страждань, втрат немайнового характеру, які мають грошовий вираз.
Отже, доказів заподіяння позивачу моральних страждань діяннями відповідача, а саме доказів погіршення здоров`я або настання інших втрат немайнового характеру внаслідок моральних страждань, або інших негативних явищ, що настали внаслідок поведінки відповідача, позивач суду першої інстанції не надав, тому відсутні правові підстави для задоволення позову і в цій частині.
Проте із такими висновками суду першої інстанції у рішенні в оскаржуваній частині у цій справі погодитись не можна з таких підстав.
Ст. 263 ЦПК України містить вимоги щодо законності і обґрунтованості судового рішення, а ст. 264 ЦПК України – питання, які вирішує суд під час ухвалення рішення суду.
Рішення суду першої інстанції вимогам ст. ст. 263-264 ЦПК України у цій справі в оскаржуваній частині не відповідає.
Оскільки, апеляційним судом встановлено, що суд першої інстанції допустився помилки, вважаючи, що неправомірною поведінкою (бездіяльністю) відповідача щодо невстановлення останнім індивідуального газового лічильника в квартирі позивача - побутового споживача ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , встановленою судом першої інстанції рішенням у цій справі в неоскаржуваній сторонами частині при вищевикладених обставинах, та яке набрало законної сили (ст. 82 ч. ч. 4 ЦПК України: «Обставини, встановлені рішенням суду у …цивільній …справі, що набрало законної сили, не доказуються…»), не було завдано взагалі моральної шкоди, яка полягає в душевних стражданнях позивача ОСОБА_1 , яких він, як фізична особа, зазнав у зв`язку з цією неправомірною поведінкою(бездіяльністю) сторони відповідача щодо себе. 
Разом із цим, апеляційний суд вважає доведеним, розумним, справедливим та співмірним розмір завданої стороною відповідача позивачу при вищевикладених правильно встановлених судом першої інстанції рішенням у цій справі в неоскаржуваній сторонами частині моральної шкоди у розмірі 4000,00 грн. замість заявленого позивачем в його вищезазначеному позові у цій справі (10000,00 грн.).
При вищевикладених обставинах, доводи апеляційної скарги позивача ОСОБА_1 лише частково ґрунтуються на законі та доказах, наявних у матеріалах цієї справи, а рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині не відповідає вимогам щодо його законності і обґрунтованості.
За таких обставин, апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід задовольнити частково; рішення Олександрівського районного суду м. Запоріжжя від 23 вересня 2025 року в оскаржуваній частині у цій справі в частині відмови позивачу у стягненні з відповідача моральної шкоди скасувати; ухвалити у цій частині у цій справі нове судове рішення у вигляді постанови; стягнути з ТОВ «ГАЗОРОЗПОДІЛЬНІ СИСТЕМИ УКРАЇНИ» в особі ЗАПОРІЗЬКОЇ ФІЛІЇ ТОВ «ГАЗОРОЗПОДІЛЬНІ СИСТЕМИ УКРАЇНИ», як правонаступника АТ «ОГРС «ЗАПОРІЖГАЗ» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 4000,00 грн.; в іншій частині вимог щодо стягнення моральної шкоди слід відмовити. 
В іншій частині рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку не оскаржувалось і апеляційним судом не переглядалось.
Керуючись ст. ст. 7, 12, 367-369, 371-372, 374-376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд
УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Олександрівського районного суду м. Запоріжжя від 23 вересня 2025 року в оскаржуваній частині у цій справі в частині відмови позивачу у стягненні з відповідача моральної шкоди скасувати. 
Ухвалити у цій частині у цій справі нове судове рішення у вигляді постанови.
Стягнути з ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ГАЗОРОЗПОДІЛЬНІ СИСТЕМИ УКРАЇНИ» в особі ЗАПОРІЗЬКОЇ ФІЛІЇ ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ГАЗОРОЗПОДІЛЬНІ СИСТЕМИ УКРАЇНИ» (ЄДРПОУ 45999072), як правонаступника АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ОПЕРАТОР ГАЗОРОЗПОДІЛЬНОЇ СИСТЕМИ «ЗАПОРІЖГАЗ» (ЄДРПОУ 03345716), на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) моральну шкоду у розмірі 4000,00 грн.
В іншій частині вимог щодо стягнення моральної шкоди відмовити. 
В іншій частині рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку не оскаржувалось і апеляційним судом не переглядалось.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення, проте, може бути оскаржена в частині, яка була предметом апеляційного оскарження, безпосередньо в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.
Повна постанова апеляційним судом складена 24.04.2026 року.

Головуючий суддя	Суддя	Суддя	
Гончар М.С. 	Онищенко Е.А. 	Трофимова Д.А.