06.07.26
22-ц/812/1352/26
Провадження № 22-ц/812/1352/26 

П О С Т А Н О В А 
іменем України

30 червня 2026 року       м. Миколаїв
справа № 482/1655/25

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді Тищук Н.О.,
суддів: Коломієць В.В., Серебрякової Т.В.,
із секретарем – Коростієнко Н.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу
ОСОБА_1 
на рішення Новоодеського районного суду Миколаївської області, ухвалене 04 травня 2026 року суддею Кічулою В.М., у приміщенні цього ж суду, (дата складання повного тексту не зазначена), у цивільній справі за позовом 
Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_2 
про стягнення кредитної заборгованості, 
у с т а н о в и в:
1.Описова частина
Короткий зміст вимог позовної заяви
У липні 2025 року ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» звернулося до суду з указаним вище позовом.
Позивач зазначав, що 19.05.2021 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_3 було укладено договір про споживчий кредит № 5080037, за умовами якого відповідачка отримала кредит в сумі 20 000 грн зі сплатою процентів за користування кредитними коштами, та інших платежів на визначених договором умовах.
Внаслідок неналежного виконання позичальницею умов кредитного договору, виникла заборгованість в сумі 76 574,10 грн, з яких: 16 091 грн за тілом кредиту, 57 483,10 грн за процентами та 3 000 грн за комісією.
29.09.2021 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» було укладено договір відступлення прав вимоги № 76-МЛ, за яким товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» набуло права вимоги до боржника ОСОБА_3 за вказаним кредитним договором.
Посилаючись на викладене позивач просив про стягнення з відповідачки суми заборгованості.
Узагальнені доводи інших учасників
Відповідачка позовні вимоги не визнала, у задоволенні позову просила відмовити, повідомила суд про зміну прізвища на « ОСОБА_4 ».
Короткий зміст рішення суду першої інстанції 
Рішенням Новоодеського районного Миколаївської області від 04 травня 2026 року позов задоволено, з ОСОБА_5 на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» стягнуто 76 574,10 грн кредитної заборгованості, яка утворилася станом на 29.09.2021 року та складається з: 16 091 грн простроченої заборгованості за тілом кредиту, 57 483,10 грн за процентами та 3 000 грн за комісією.
Також стягнуто судові витрати - 4 000 грн на правничу допомогу та 2422,40 грн зі сплати судового збору.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на незаконність, необґрунтованість рішення суду першої інстанції, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просила рішення суду скасувати та ухвалите нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.
Узагальнені доводи апеляційної скарги
Апеляційна скарга мотивована тим, що кредитний договір №5080037 в силу приписів частини першої статті 654, частини другої статті 1055 ЦК України є нікчемним, оскільки частиною п`ятою статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» визначено, що умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
Нормою Закону України «Про споживче кредитування» встановлюється максимальна процентна ставка у розмірі 1%. 
Отже, умови договору позики, які враховують стандартну денну процентну ставку з перевищенням 1% в день є нікчемними.
Також нікчемними апелянт вважає положення пункту 1.5-1.5.1 кредитного договору щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредиту (частини перша-друга статті 11, частина п`ята статті 12 Закону України «Про споживче кредитування»).
Крім того, апелянт зазначає, що враховуючи складність справи та виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, що розмір пред`явлених ТОВ «Кредит Капітал» до відшкодування витрат на надання йому правової допомоги є завищеним.
Узагальнені доводи інших учасників 
У відзиві на апеляційну скаргу представник ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» 
просив у задоволенні апеляційної скарги відмовити, рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Посилався на доведеність укладення кредитного договору на визначених ним умовах, у тому числі щодо процентів за кредитом та комісії. 
Також наполягав на дотримання строків нарахування кредитної заборгованості. 
2.Мотивувальна частина
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Встановлені судом першої інстанції обставини справи
Судом встановлено, що 19.05.2021 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_3 було укладено договір про споживчий кредит № 5080037, відповідно до умов якого відповідачка отримала кредит в розмірі 20 000 грн (пункт 1.2), строком на 30 днів з 19.05.2021 року по 18.06.2021 року (пункти 1.3, 1.4), з процентами за користування кредитом, які нараховуються за ставкою 1,7% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом (пункт 1.5.2), з комісією за надання кредиту у розмірі 3 000 грн, яка нараховується за ставкою 15% від суми кредиту одноразово (пункт 1.5.).
Відповідно до п. 1.6 Договору, стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом.
Відповідно до п. 2.2.3 Договору, проценти нараховуються за стандартною (базовою) ставкою, що визначена п. 1.6 цього Договору, яка є незмінною протягом всього строку кредитування, окрім випадків, коли за умовами акцій, програм лояльності, спеціальних пропозицій, тощо, визначена в п. 1.5.2 процентна ставка протягом первісного строку кредитування визначеного п. 1.3, запропонована позичальнику зі знижкою і є меншою за стандартну (базову) ставку встановлену п. 1.6 Договору. Якщо визначена п. 1.5.2 процентна ставка є нижчою від стандартної(базової) ставки, то після завершення первісного строку кредитування та/або строку пролонгації на пільгових умовах, проценти з дня продовження строку кредитування (пролонгації) на стандартних (базових) умовах, згідно п. 2.3.1.2 продовжують нараховуватись за базовою ставкою згідно п. 16 Договору. Стандартна (базова) процентна ставка не є підвищеною. Якщо розмір зобов`язань позичальника зі сплати процентів протягом первісного строку кредитування та/або строку пролонгації на пільгових умовах є меншим ніж заборгованість зі сплати процентів за аналогічний строк кредитування, що продовжений на стандартних (базових) умовах, це означає, що протягом первісного строку кредитування та/або в період пролонгації на пільгових Умовах позичальнику була надана знижка, що дорівнює різниці між стандартною (базовою) ставкою встановленою п. 1.6 та процентною ставкою визначеною п. 1.5.2 Договору. Після спливу строку кредитування (з урахуванням пролонгації) нарахування процентів за користування кредитом припиняється. Розмір стандартної (базової) ставки може бути збільшено Товариством без письмової (такої, що порівнюється до письмової) згоди позичальника.
Пунктом 2.3. Договору визначено можливість пролонгації строку кредитування на пільгових або стандартних (базових) умовах (п. 2.3.1. Договору).
Зокрема згідно з п. 2.3.1.1. пролонгація на пільгових умовах:
Позичальник має право неодноразово продовжувати строк кредитування, за умови, що Кредитодавцем надана така можливість Позичальнику відповідно до розділу 6 Правил надання фінансових кредитів (послуг) Товариством (далі - Правила), що розміщені на веб-сайті Товариства miloan.ua (далі Сайт Товариства) за посиланням https://miloan.Ua/s/documents і є невід`ємною частиною цього Договору. Для продовження строку кредитування за цим пунктом Позичальник має вчинити дії передбачені розділом 6 Правил, у т.ч. сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту та певну частку заборгованості по кредиту. Можливі періоди продовження строку кредитування, максимальні ставки комісії за управління та обслуговування кредиту наведені у таблиці нижче: 3 дні – 3% комісії, 7 днів – 5% комісії, 15 днів – 10% комісії.
Якщо Позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на пільгових умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду на який продовжено строк кредитування нараховуються за ставкою визначеною п.1.5.2 Договору.
Відповідно до п. 2.3.1.2 Договору, позичальник може збільшити строк кредитування на 1 (один) день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз коли позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування позичальник у спосіб вказаний цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних (базових) умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість дні, що залишились до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних (базових) умовах 60 днів. Користування кредитними коштами припиняється, якщо у позичальника відсутня заборгованість перед кредитодавцем за кредитом (тілом кредиту).
Якщо Позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на стандартних (базових) умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду на який продовжено строк кредитування нараховуються за стандартною (базовою) ставкою наведеною в п.1.6 Договору.
У випадку, якщо Позичальник протягом періоду на який продовжено строк кредитування(пролонгації) на стандартних (базових) умовах вчинить дії для продовження строку кредитування на пільгових умовах, такі дії зупиняють строк пролонгації на стандартних (базових) умовах до моменту спливу строку пролонгації на пільгових умовах.
Договір та Анкета-заява на кредит підписані відповідачкою за допомогою одноразового ідентифікатора, що підтверджується довідкою про ідентифікацію ОСОБА_3 , відповідно до якої підписання договору відповідачкою відбулося шляхом проставлення електронного підпису одноразовим ідентифікатором та відображено у процесі оформлення та розгляду заяви 5080037.
Факт отримання відповідачкою кредитних коштів підтверджується платіжним дорученням № 46626028 від 19.05.2021 року, за яким ТОВ «Мілоан» здійснило переказ коштів в сумі 20000,00 грн. на картку НОМЕР_1 *51.
Відповідно до інформації акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», в Банку на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) емітовано карту НОМЕР_3 , на яку в період з 19.05.2021 року по 23.05.2025 року було зараховано 20 000 грн. 
Нарахування процентів за період з 19.05.2021 року по 18.06.2021 року (в межах 30-ти денного строку кредитування) здійснено за відсотковою ставкою 1,7%, встановленою п. 1.5.2 Договору; в подальшому 18.06.2021 року, 03.07.2021 року та 09.07.2021 року, відповідачкою, у відповідності до п. 2.3.1.1. Договору, проведено оплату процентів, тіла кредиту та комісії за пролонгацію, чим двічі здійснено пролонгацію кредиту на пільгових умовах, до 16.07.2021 року, в період якої первинним кредитором здійснено нарахування відсотків за відсотковою ставкою 1,7%, встановленою п. 1.5.2 Договору та що відповідає умовам п. 2.3.1.1. Договору; далі за період з 17.07.2021 року по 14.09.2021 року (59 днів), у зв`язку з продовженням користування кредитними коштами, первинним кредитором проведено нарахування відсотків у відповідності до п. 1.3.1.2. за стандартною відсотковою ставкою 5%, визначеною в п. 1.6. Договору. 
29.09.2021 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» було укладено договір відступлення прав вимоги № 76-МЛ, за яким ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло права вимоги до ОСОБА_3 за вказаним кредитним договором.
Позиція апеляційного суду
Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Згідно із частиною 1 статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх 
Загальні правила щодо форми договору визначено статтею 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.
Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. 
Згідно зі статтею 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.
Із прийняттям Закону України "Про електронну комерцію" № 675-VIII (надалі - Закон № 675-VIII) від 03 вересня 2015 року, який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.
У статті 3 Закону № 675-VIII визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Згідно з частиною 8 статті 11 Закону № 675-VIII у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі - частина 12 статті 11 Закону № 675-VIII.
Отже, судом першої інстанції правильно встановлено факт укладення між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_2 кредитного договору в еклектронній формі.
Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).
Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.
Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно приписів абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосовано лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.
Встановлені фактичні обставини у справі свідчать про те, що позичальник ОСОБА_3 взяті не себе зобов`язання не виконала, у передбачений в договорі строк грошові кошти (суму кредиту) та нараховані проценти за користування позикою не повернула, унаслідок чого виникла заборгованість.
Нарахування процентів за період з 19.05.2021 року по 18.06.2021 року (в межах 30-ти денного строку кредитування) здійснено за відсотковою ставкою 1,7%, встановленою п. 1.5.2 Договору; в подальшому 18.06.2021 року, 03.07.2021 року та 09.07.2021 року, відповідачкою, у відповідності до п. 2.3.1.1. Договору, проведено оплату процентів, тіла кредиту та комісії за пролонгацію, чим двічі здійснено пролонгацію кредиту на пільгових умовах, до 16.07.2021 року, в період якої первинним кредитором здійснено нарахування відсотків за відсотковою ставкою 1,7%, встановленою п. 1.5.2 Договору та що відповідає умовам п. 2.3.1.1. Договору; далі за період з 17.07.2021 року по 14.09.2021 року (59 днів), у зв`язку з продовженням користування кредитними коштами, первинним кредитором проведено нарахування відсотків у відповідності до п. 1.3.1.2. за стандартною відсотковою ставкою 5%, визначеною в п. 1.6. Договору.
За таких обставин суд доходить висновку про правильність нарахування позичальниці процентів за користування кредитними коштами в межах строку дії кредитного договору.
Також відповідає умовам кредитного договору нарахування комісії.
Відповідно до частини 2 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. 
Таким чином, Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право встановлювати у кредитному договорі комісію за отримання кредиту. 
Відповідно до п.1.5.1 Кредитного договору, комісія за надання кредиту: 3 000 грн, яка нараховується за ставкою 15 % від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту. 
В Анкеті-заяві визначені всі істотні умови кредитного договору також зазначено, що комісія за надання кредиту нараховується одноразово за ставкою 15 % від суми кредиту за договором. 
Також комісія за надання кредиту передбачена у паспорті споживчого кредиту в розмірі 3 000 грн. 
Отже, підписуючи Анкету-заяву та Паспорт споживчого кредиту, позичальниця погодилась сплатити комісію визначену договором комісію.
Тому, вимоги позивача про стягнення вказаної суми комісії є обґрунтованими і узгоджуються з умовами договору.
Відтак, враховуючи викладені обставини, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог, оскільки такі підтверджені наявними у матеріалах справи доказами а не спростовані відповідачем.
Щодо доводу апеляційної скарги про завищений розмір судових витрат позивача на правничу допомогу, що було стягнуто судом першої інстанції у розмірі 4000 грн, колегія суддів вважає його неспроможним.
Пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до частин першої - четвертої статті 137 ЦК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися (частина третя статті 141 ЦПК України).
Отже, враховуючи складність справи, особливості предмета спору, ціну позову – 76 574,10 грн, значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення адвокатом тих чи інших дій, колегія суддів доходить висновку про співмірність та розумність визначеної судом суми відшкодування витрат позивача на надання правничої допомоги у розмірі 4 000 грн при заявлених ним 7 000 грн.
За своїм змістом усі доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди з наданою судом першої інстанції оцінкою зібраних у справі доказів та встановлених на їх підставі обставин, разом з тим доказів на спростування встановлених судом першої інстанції обставин апелянтом до апеляційної скарги не надано.
Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги
Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення; скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення (пункти 1 і 2 частини 1 статті 374 ЦПК України).
Відповідно до вимог статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Відповідно статті 375 ЦПК, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, рішення Новоодеського районного суду Миколаївської області від 04 травня 2026 року ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому відсутні правові підстави для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 .
Щодо судових витрат
Згідно із підпунктами "б", "в" пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції складається, крім іншого, з нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку із розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення та розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Відповідно до вимог частин 1, 13 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Однак, оскільки апеляційна скарга ОСОБА_1 залишається без задоволення, понесені нею витрати при поданні апеляційної скарги відносяться на її рахунок.
Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд 
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Новоодеського районного суду Миколаївської області від 04 травня 2026 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня ухвалення, але за наявності підстав, передбачених статтею 389 ЦПК, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий     Н.О.Тищук

Судді:      В.В.Коломієць

Т.В.Серебрякова

---------------------------------
Повний текст постанови виготовлено 06 липня 2026 року