Справа № 686/34874/25
Провадження № 2/686/2198/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
04 травня 2026 року м. Хмельницький Хмельницький міськрайонний суд
Хмельницької області в складі: 
головуючого судді Палінчака О.М.,
за участю секретаря судового засідання 
Дем`янової О.В., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду місті Хмельницькому цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, 
встановив:
01 грудня 2025 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Свої вимоги позивачка мотивувала тим, що 29 січня 2025 року відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю особи, яка користується транспортним засобом позивачки («Toyota Rav 4 Hibrid», д.н.з. НОМЕР_1 ) - ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , який постановою Хмельницького міськрайонного суду від 05.02.2025 року у справі № 686/2916/25 (постанова набрала законної сили) був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а саме у тому, що він, керуючи автомобілем «Peugeot 301», д.н.з. НОМЕР_2 , по вул. Сковороди-Кам`янецька в м. Хмельницькому, в порушення п.2.3.6, п.12.1 Правил дорожнього руху проявив неуважність, не стежив за дорожньою обстановкою, щоб правильно реагувати на її зміни, не вибрав безпечну швидкість руху, не дотримався безпечної дистанції, в результаті чого допустив зіткнення з автомобілем «Toyota Rav 4 Hibrid», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_3 .
Внаслідок ДТП вищевказані автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Про настання страхового випадку було повідомлено ПрАТ «СК «Євроінс Україна».
Відповідно до висновку за результатами проведення товарно-транспортної експертизи від 15 березня 2025 року № 53/25 вартість матеріального збитку, заподіяної ОСОБА_1 як власнику автомобіля «Toyota Rav 4 Hibrid», д.н.з. НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_3 , внаслідок ДТП, становить 228 444 грн. 89 коп., в тому числі втрата товарної вартості – 10 862 грн. 48 коп.
Згідно полісу обов`язкового страхування власників наземних транспортних засобів №219645804 страховиком автомобіля «Peugeot 301», д.н.з. НОМЕР_2 , є ПрАТ СК «Євроінс Україна», а страхувальником ТОВ «Британія». Сума страхового відшкодування за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю становить - 320 000 грн., за шкоду майну - 160 000 грн., розмір франшизи складає - 3 200 грн.
Страховою компанією позивачці було виплачено страхове відшкодування в розмірі 156 800 грн., проте залишилась не виплаченою франшиза у розмірі 3 200 грн. та сума втрати товарної вартості, яка згідно висновку експерта становить – 10 862 грн. 48 коп.
У зв`язку з наведеним, позивачка просить суд стягнути з ОСОБА_2 на її користь 14 062 грн. 48 коп., з яких франшиза - 3 200 грн. та сума втрати товарної вартості - 10 862 грн. 48 коп.
Ухвалою судді від 22 грудня 2024 року по справі відкрито провадження та призначено судове засідання в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
04 лютого 2026 року відповідач ОСОБА_2 подав до суду відзив на позов, у якому заперечив проти задоволення позовних вимог, вказавши, що позивачка не є учасником дорожньо-транспортної пригоди, оскільки ДТП 29.01.2025 року відбулась за участю водія ОСОБА_3 , який керував автомобілем «Toyota Rav 4 Hibrid», д.н.з. НОМЕР_1 . Позивачка ОСОБА_1 не керувала транспортним засобом; не перебувала на місці ДТП; не є учасником дорожньо-транспортної пригоди. Отже, відповідач стверджує, що позивачці не було безпосередньо заподіяно шкоди. Також ОСОБА_2 зазначає, що згідно матеріалів справи позивачка є лише співвласником, а не єдиним власником автомобіля, при чому вказує, що позивачка не надала доказів розміру своєї частки у праві власності; не довела, що саме вона понесла витрати на ремонт; не підтвердила, що саме її майнові права були порушені. Також зазначає, що відсутні докази реальних збитків саме позивачки, остання не надала суду доказів того, що вона сплачувала франшизи, вона фактично зазнала втрати товарної вартості, ремонт здійснювався за її рахунок.
У зв`язку з наведеним, відповідач ОСОБА_2 просить суд відмовити у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 в повному обсязі та покласти на позивачку судові витрати.
20 лютого 2026 року від позивачки ОСОБА_1 до суду надійшла відповідь на відзив, у якій вона зазначила, що вона є єдиною власницею автомобіля «Toyota Rav 4 Hibrid», д.н.з. НОМЕР_1 ,що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 , яке міститься у матеріалах судової справи. Саме вона, як власник майна зазнала майнових втрат у зв`язку з його пошкодженням. Вказала, що доводи, викладені у відзиві відповідача щодо неналежності позивача, недоведеності витрат на ремонт та відсутності сплати франшизи є необґрунтованими, не відповідають вимогам закону та спрямовані на уникнення відповідальності за завдану шкоду, заявлені нею вимоги є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.
В судове засідання позивачка ОСОБА_1 не з`явилась, 02 січня 2026 року подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, вимоги позову підтримала.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, відношення до позовних вимог висловив у відзиві на позов.
За таких обставин суд вважає за можливе справу розглядати по суті за відсутності сторін, на підставі наявних в справі доказів з ухваленням рішення. 
Згідно положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.
Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
Частина перша статті 2 ЦПК України передбачає, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Частинами першою та другою статті 10 ЦПК України встановлено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Статтею 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України).
Так, судом встановлено, що ОСОБА_2 29 січня 2025 року о 13 год. 50 хв., керуючи автомобілем «Peugeot 301», д.н.з. НОМЕР_2 , по вул. Сковороди-Кам`янецька в м. Хмельницькому, в порушення п. 2.3.б , п. 12.1 Правил дорожнього руху проявив неуважність, не стежив за дорожньою обстановкою, щоб правильно реагувати на її зміни, не вибрав безпечну швидкість руху, не дотримався безпечної дистанції, в результаті чого допустив зіткнення з автомобілем «Toyota Rav 4 Hibrid», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_3 , в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження.
Постановою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 05.02.2025 року у справі № 686/2916/25 ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 грн. 00 коп. Дана постанова набрала законної сили 18.02.2025 року.
Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Згідно копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 єдиним власником «Toyota Rav 4 Hibrid», д.н.з. НОМЕР_1 , є позивачка ОСОБА_1 .
Цивільно-правова відповідальність водія «Peugeot 301», д.н.з. НОМЕР_2 , на день вчинення ним дорожньо-транспортної пригоди згідно копії полісу обов`язкового страхування власників наземних транспортних засобів № 219645804 була застрахована у ПрАТ СК «Євроінс Україна», страхувальник - ТОВ «Британія». Згідно вказаного полісу сума страхового відшкодування за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю становить - 320 000 грн., за шкоду майну - 160 000 грн., розмір франшизи складає - 3 200 грн.
Відповідно до ст. 22.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який діяв на момент виникнення спірних правовідносин (далі - Закон № 1961-IV), у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Статтями 28, 29 Закону № 1961-IV передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП. При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.
Відповідно до копії висновку експерта за результатами проведення товарно-транспортної експертизи від 15 березня 2025 року № 53/25, наявному у матеріалах справи, вартість матеріального збитку, заподіяної власнику автомобіля «Toyota Rav 4 Hibrid», д.н.з. НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_3 , внаслідок ДТП, що сталась 29.01.2025 року враховуючи пошкодження зазначені у протоколі огляду транспортного засобу від 12.02.2025 року, по середній вартості нормо годин за даними Хмельницького регіонального відділення СЕУ, станом на час завершення виконання даного дослідження складає: 228 444 грн. 89 коп., в тому числі втрата товарної вартості – 10 862 грн. 48 коп.
Згідно копії виписки по картковому рахунку позивачки ОСОБА_1 НОМЕР_5 , 02.05.2025 року їй було виплачено суму страхового відшкодування згідно Акту № 258565/1/2025 156 800 грн. 00 коп. (160 000 (ліміт згідно Полісу) – 3 200 (франшизи) = 156 800 грн.).
Судом встановлено, що сторонами у справі не оспорюється факт дорожньо-транспортної пригоди та вина відповідача у її вчиненні. Предметом спору є відшкодування розміру франшизи та розміру втрати товарної вартості .
У відповідності до ст. 55 Конституції України та ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
За загальним правилом, закріпленим у ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної чи юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка ї завдала.
Згідно зі статтею 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).
Згідно з п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який діяв на момент виникнення спірних правовідносин (далі - Закон № 1961-IV), у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) (ст. 1194 ЦК України).
Отже, якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі ст. 1194 ЦК України щодо відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика. Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суд у постанові від 14 листопада 2024 року по справі № 442/6010/22, постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 09 листопада 2022 року по справі № 366/2985/19.
Отже, оскільки згідно із нормами Закону № 1961-IV розмір франшизи та розмір втрати товарної вартості не підлягає відшкодуванню страховиком, тому дані витрати повинен нести винуватець дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої було пошкоджено майно позивачки – ОСОБА_2 , як це передбачено статтею 1194 ЦК України.
Згідно положень ч. 3 ст. 12 Цивільного процесуального кодексу України (надалі ЦПК України) кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
У відповідності до положень ч. 2 ст. 77, ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях
Частина 1 ст. 76 ЦПК України передбачає, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Суд, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясував усі обставини справи, на які сторони посилалися, як на підставу своїх вимог і заперечень, і з урахуванням того, що відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, ухвалив рішення про повне задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_2 14 062 грн. 48 коп., з яких франшиза - 3 200 грн. та сума втрати товарної вартості - 10 862 грн. 48 коп.
Судові витрати у справі розподіляються між сторонами згідно вимог ст. 141 ЦПК України, а саме, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому, з урахуванням повного задоволення позовних вимог позивачки, на її користь з ОСОБА_2 слід стягнути 1 211 грн. 20 коп. сплаченого нею судового збору. 
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 82, 141, 223, 259, 263-265 ЦПК України, суд - 
ухвалив:
Позов задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 14 062 грн. 48 коп. відшкодування матеріальної шкоди та 1 211 грн. 20 коп. судового збору.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Хмельницького апеляційного суду.
Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.
Позивачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_6 , адреса: АДРЕСА_1 .
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_7 , адреса: АДРЕСА_2 .
Повне рішення суду складено 04 травня 2026 року.

Суддя: О.М. Палінчак