Справа №579/1323/25 	
Номер провадження 22-ц/816/1860/26 	
Категорія - 10 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2026 року м. Суми

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого Петен Я.Л. (суддя-доповідач), суддів: Криворотенка В.І., Черних О.М.,
з участю секретаря судового засідання - Овчаренко М.В., 
у присутності:
представника позивача, ОСОБА_1 – адвоката Рекухи Олени Володимирівни, 

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , яка подана її представником – адвокатом Рекухою Оленою Володимирівною,
на рішення Кролевецького районного суду Сумської області від 20 січня 2026 року, ухвалене у складі судді Моргуна О.В. у м. Кролевці Сумської області, повний текст якого складено 30 січня 2026 року, 
у цивільній справі за позовом   ОСОБА_1 до Кролевецької міської ради Конотопського району Сумської області про встановлення факту належності на праві приватної власності земельних ділянок та визнання права приватної власності на вказане нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом,

в с т а н о в и в:

Короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції

У червні 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом.
Свої вимоги мотивувала тим, що рішенням виконавчого комітету Грузчанської сільської Ради народних депутатів Кролевецького району Сумської області від 19 листопада 1993 року № 68 «Про передачу земельних ділянок у власність» її батькові – ОСОБА_2 передано у приватну власність земельні ділянки під житловим будинком, загальною площею 0,65 га, з яких: площею 0,60 га для ведення особистого селянського господарства та площею 0,05 га для обслуговування житлового будинку. 
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер. За життя, 26 листопада 2001 року ОСОБА_2 на ім`я ОСОБА_1 складено заповіт, згідно з яким він заповів їй будинок з надвірними будівлями та земельною ділянкою, що розташовані в с. Грузьке Кролевецького району Сумської області.
29 вересня 2023 року приватним нотаріусом Конотопського районного нотаріального округу Сумської області Солопун М.І. видано ОСОБА_1 свідоцтво про право на спадщину за заповітом на спадкове майно, яке складається з житлового будинку та господарських будівель і споруд за адресою: АДРЕСА_1 .
Вже після смерті ОСОБА_2 , 30 квітня 2003 року були видані державні акти на право власності на земельні ділянки, що стало перешкодою в отриманні нею свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Листом від 25 вересня 2023 року приватний нотаріус Конотопського районного нотаріального округу Сумської області Солопун М.І. відмовила їй у видачі свідоцтв про право на спадщину за заповітом на земельні ділянки на цій підставі, враховуючи, що цивільна правоздатність її батька припинилася у момент смерті відповідно до вимог ст. 9 ЦК УРСР. Також нотаріус рекомендувала їй звернутися до суду щодо визнання за померлим ОСОБА_2 права власності на земельні ділянки та права власності за нею на це майно у порядку спадкування.
Посилаючись на вказані обставини, просила суд встановити факт належності ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Грузьке Кролевецького району Сумської області, на праві приватної власності земельних ділянок, які розташовані в с. Грузьке Конотопського району Сумської області на території Кролевецької міської територіальної громади, а саме: кадастровий номер 5922682600:01:002:0485, загальною площею 0,2500 га, цільове призначення - землі житлової та громадської забудови, 02.01 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка); кадастровий номер 5922682600:01:002:0026, загальною площею 0,0618 га, цільове призначення - землі сільськогосподарського призначення, 01.03 для ведення особистого селянського господарства. Також просила визнати за нею право приватної власності на вказані земельні ділянки в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Грузьке Кролевецького району Сумської області, з підстав неможливості оформлення спадкових прав у позасудовому порядку.
Рішенням Кролевецького районного суду Сумської області від 20 січня 2026 рокувідмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 .
Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем обрано неналежний спосіб захисту її прав, оскільки спадкоємець має право звертатися до суду із позовом про визнання відповідного права в порядку спадкування у спосіб визнання права на завершення приватизації та одержання державного акту про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку.

Короткий зміст та узагальнені доводи апеляційної скарги

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 , діючи через свого представника – адвоката Рекуху О.В., подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову. 
Апеляційну скаргу мотивує тим, що батько позивача на законних підставах набув право власності на земельні ділянки. Державна реєстрація права власності земельних ділянок була проведена, а відомості про ОСОБА_2 , як про власника вже сформованих земельних ділянок, були занесені з присвоєними кадастровими номерами до кадастрової карти України на підставі прийнятих рішень органу місцевого самоврядування. Права та законні інтереси держави, Кролевецької міської територіальної громади та/або третіх осіб не були порушені. Крім того, Кролевецька міська рада визнала позов у повному обсязі.
На думку скаржника, вона має право набути у приватну власність вказані земельні ділянки під вже успадкованим житловим будинком з господарськими будівлями та спорудами, в порядку спадкування після смерті батька. 

У судове засідання апеляційного суду ОСОБА_1 не прибула, її представник, адвокат Рекуха О.В. доводи апеляційної скарги підтримала, просила її задовольнити.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Від Кролевецької міської ради Конотопського району Сумської області надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін, посилаючись на його законність. Вказує, що за життя ОСОБА_2 не набув право власності на спірні земельні ділянки, а отже вони не можуть бути предметом спадкування. Відповідно до практики Верховного Суду спадкоємець може претендувати лише на право завершити приватизацію, якщо вона була розпочата за життя спадкодавцем. Просить здійснювати розгляд справи за відсутності представника.
Представник відповідача у судове засідання апеляційного суду не прибув, про місце, дату та час розгляду справи Кролевецька міська рада повідомлена належним чином.

Фактичні обставини, встановлені судом першої та апеляційної інстанції

Рішенням виконавчого комітету Грузчанської сільської Ради народних депутатів Кролевецького району Сумської області від 19 листопада 1993 року № 68 передано ОСОБА_2 у приватну власність земельну ділянку загальною площею, 0,65 га, із них: для обслуговування будинку 0,05 га, для ведення особистого господарства 0,60 га (а.с. 22).
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер (а.с.12).
За життя, 26 листопада 2001 року ОСОБА_2 склав заповіт на ім`я ОСОБА_1 , згідно з яким заповів їй цілий житловий будинок з надвірними будівлями та земельною ділянкою, що розташовані в селі Грузьке Кролевецького району Сумської області (а.с. 21). 
30 квітня 2003 року Кролевецьким районним відділом земельних ресурсів на ім`я ОСОБА_2 , на підставі рішення Грузчанської сільської ради від 29 січня 2003 року, видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії СМ № 137589, в якому зазначено, що ОСОБА_2 є власником земельної ділянки площею 0,0618 га для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 5922682600:01:002:0026 (а.с. 14).
У витязі з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 11 червня 2025 року вказано, що земельна ділянка площею 0,0618 га, кадастровий номер 5922682600:01:002:0026 (документ, що посвідчує право Державний акт від 30 квітня 2003 року СМ № 137589), зареєстрована за ОСОБА_2 (а.с. 15-17). 
30 квітня 2003 року Кролевецьким районним відділом земельних ресурсів на ім`я ОСОБА_2 , на підставі рішення Грузчанської сільської ради від 29 січня 2003 року, видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії СМ №137588, в якому зазначено, що ОСОБА_2 є власником земельної ділянки площею 0,2500 га для обслуговування житлового будинку, кадастровий номер 5922682600:01:002:0025 (а.с.13)
У витязі з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 23 травня 2025 року вказано, що земельна ділянка площею 0,2500 га, кадастровий номер 5922682600:01:002:0485 (документ, що посвідчує право Державний акт від 30 квітня 2003 року СМ № 137588), зареєстрована за ОСОБА_2 (а.с. 18-20).
Згідно з листом приватного нотаріуса Конотопського районного нотаріального округу Сумської області Солопун М.І. від 25 вересня 2023 року, на усне звернення ОСОБА_1 щодо можливості оформлення спадкових прав після смерті ОСОБА_2 роз`яснено, що державні акти видані на підставі рішення Грузчанської сільської ради від 29 січня 2003 року Кролевецьким районним відділом земельних ресурсів 30 квітня 2003 року, тоді як ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , а цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент смерті особи за ст. 9 ЦК УРСР. Рекомендовано звернутися до суду щодо визнання за померлим ОСОБА_2 права власності на земельні ділянки та права власності за нею на це майно у порядку спадкування (а.с. 28).
29 вересня 2023 року приватним нотаріусом Конотопського районного нотаріального округу Сумської області, Солопун М.І., ОСОБА_1 видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на спадкове майно, яке складається з житлового будинку та господарських будівель і споруд за адресою: АДРЕСА_1  (а.с. 25-27). 
Рішенням Кролевецького районного суду Сумської області від 26 лютого 2024 року у справі № 579/2509/23, яке набрало законної сили, позов ОСОБА_1 до Кролевецької міської ради Сумської області про визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку задоволено. Визнано недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії СМ № 137588 від 30 квітня 2003 року, виданий ОСОБА_2 на земельну ділянку площею 0,2500 га, яка розташована в с. Грузьке Кролевецького району Сумської області, для обслуговування житлового будинку (а.с. 86-87).
Рішенням Кролевецького районного суду Сумської області від 25 березня 2024 року у справі № 579/2508/23, яке набрало законної сили, позов ОСОБА_1 до Кролевецької міської ради Сумської області, про визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку задоволено. Визнано недійсним Державний акт на право власності на земельну ділянку серії СМ №137589 від 30 квітня 2003 року, виданий ОСОБА_2 на земельну ділянку площею 0,0618 га, яка розташована в с. Грузьке Кролевецького району Сумської області, для ведення особистого селянського господарства (а.с. 84-85).

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд та застосовані норми права

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Згідно із статтею 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті.
У пункті 7 розділу X Перехідні положення ЗК України передбачено, що громадяни та юридичні особи, що одержали у власність, у тимчасове користування, в тому числі на умовах оренди, земельні ділянки у розмірах, що були передбачені раніше діючим законодавством, зберігають права на ці ділянки.
Частиною другою статті 3 ЗК України від 18 грудня 1990 року (у редакції станом на 19 листопада 1993 року) розпоряджаються землею ради народних депутатів, які в межах своєї компетенції передають землі у власність або надають у користування та вилучають їх.
Передача земельних ділянок у власність громадян провадиться місцевими радами народних депутатів відповідно до їх компетенції за плату або безплатно (частина третя статті 6 ЗК України від 18 грудня 1990 року в редакції станом на 19 листопада 1993 року).
Порядок передачі земельних ділянок у власність радами народних депутатів був передбачений у статті 17 ЗК України від 18 грудня 1990 року (в редакції станом на 19 листопада 1993 року), відповідно до якої передача земельних ділянок у колективну та приватну власність провадиться радами народних депутатів, на території яких розташовані земельні ділянки.
Власники земельних ділянок, переданих їм радою народних депутатів, не вправі протягом шести років з часу набуття права власності продавати або іншими способами відчужувати належну їм земельну ділянку, крім передачі її у спадщину або раді народних депутатів на тих же умовах, на яких вона була їм передана. При наявності поважних причин суд за позовом власника може скоротити зазначений строк.
Громадяни, заінтересовані у передачі їм у власність земельних ділянок із земель запасу, подають заяву про це до сільської, селищної, міської, а у разі відмови - до районної, міської, в адміністративному підпорядкуванні якої є район, ради народних депутатів за місцем розташування земельної ділянки. У заяві зазначаються бажані розмір і місце розташування ділянки, мета її використання і склад сім`ї.
Відповідна рада народних депутатів розглядає заяву і у разі згоди передати земельну ділянку у власність громадянину замовляє землевпорядній організації розробку проекту її відведення. Проект відведення земельної ділянки погоджується з сільською (селищною) радою народних депутатів, з районними (міськими) землевпорядним, природоохоронним і санітарним органами, органом архітектури і подається до районної (міської) ради народних депутатів для прийняття рішення про передачу громадянину земельної ділянки у власність.
Зазначені земельні ділянки передаються у власність на підставі заяви громадянина і матеріалів, що підтверджують її розмір (земельно-кадастрова документація, дані бюро технічної інвентаризації, правлінь товариств і кооперативів тощо).
Відповідно до статті 22 ЗК України від 18 грудня 1990 року (в редакції станом на 19 листопада 1993 року) право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право. Приступати до використання земельної ділянки, у тому числі на умовах оренди, до встановлення меж цієї ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує право власності або право користування землею, забороняється.
Статтею 23 ЗК України від 18 грудня 1990 року (в редакції станом на 19 листопада 1993 року) визначено, що право власності на землю посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів.
Згідно з пунктом 3 Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року № 15-92 «Про приватизацію земельних ділянок» (який діяв на момент передачі земельних ділянок ОСОБА_2 ) право приватної власності громадян на земельні ділянки, передані їм для цілей, передбачених статтею 1 цього Декрету, посвідчується відповідною радою народних депутатів, про що робиться запис у земельно-кадастрових документах, з наступною видачею державного акта на право приватної власності на землю.
Земельний Кодекс України у редакції, чинний до 01 січня 2013 року, встановлював, що набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю чи укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження меж земельної ділянки із власниками чи користувачами суміжних земельних ділянок; одержання у встановленому порядку державного акта на землю; державна реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано - право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до статті 1216 ЦК України не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія пункту 1 розділу Х «Перехідні положення» ЗК України.
Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі статтею 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку.
Якщо видача державного акта про право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятого органами місцевого самоврядування, до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку.
Подібні правові висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 350/67/15-ц та у постановах Верховного Суду від 25 березня 2020 року у справі № 158/1672/17, від 17 квітня 2019 року у справі № 723/1061/17, від 29 серпня 2019 року у справі № 554/1195/17, від 04 листопада 2020 року у справі № 545/1631/19, від 24 грудня 2021 року у справі № 343/1341/20, від 19 червня 2024 року № 570/4304/20.
Матеріалами справи підтверджується, що померлий ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 за життя не завершив приватизацію переданих йому у приватну власність рішенням виконавчого комітету Грузчанської сільської Ради народних депутатів Кролевецького району Сумської області від 19 листопада 1993 року № 68 земельних ділянок для обслуговування будинку площею 0,05 га та для ведення особистого господарства площею 0,60 га, так як не отримав за життя правовстановлюючих документів на це нерухоме майно – державних актів. Видані 30 квітня 2003 року на ім`я ОСОБА_2 державні акти  на право власності на земельні ділянки серії СМ № 137588 та СМ №137589 рішеннями Кролевецького районного суду Сумської області від 26 лютого 2024 року у справі № 579/2509/23 та від 25 березня 2024 року у справі № 579/2508/23 визнано недійсними, оскільки такі документи видані після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 . 
Отже, усупереч доводам апеляційної скарги, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для встановлення факту належності померлому ОСОБА_2 на праві приватної власності земельних ділянок та визнання права приватної власності на вказане нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом за позивачем, оскільки за життя ОСОБА_2 права власності на земельні ділянки у встановленому на той час законодавством порядку не набув.
До позивача, в порядку спадкування, після смерті батька перейшло право на завершення приватизації зазначених земельних ділянок, яку він розпочав за життя у встановленому порядку, а не право власності на це нерухоме майно.
Колегія суддів зауважує, що якщо спадкодавець за життя із дотриманням вимог законодавства розпочав процедуру приватизації земельної ділянки, проте не отримав на неї право власності у зв`язку зі смертю, спадкоємці у порядку спадкування набувають право на завершення приватизації. У разі відмови компетентного органу спадкоємцям, належним та ефективним способом захисту їх прав у судовому порядку є звернення із позовом про визнання права на завершення приватизації.
Зважаючи на викладене, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, який правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку, ухвалив законне та обґрунтоване рішення суду.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення (частина перша статті 374 ЦПК України).
Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (частина перша статті 375 ЦПК України).
Висновки суду апеляційної інстанції у межах доводів та вимог апеляційної скарги за результатами апеляційного перегляду рішення, свідчать про те, що доводи апеляційної скарги є необґрунтованими, тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

Висновки суду щодо судових витрат

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина 1 та 2 статті 141 ЦПК України).
Оскільки апеляційна скарга залишена апеляційним судом без задоволення, то відсутні підстави для відшкодування заявнику апеляційної скарги судових витрат зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги.
Керуючись ст. 259, 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , яка подана її представником – адвокатом Рекухою Оленою Володимирівною, залишити без задоволення.
Рішення Кролевецького районного суду Сумської області від 20 січня 2026 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 13 травня 2026 року. 
Головуючий -  	Я.Л. Петен	

Судді: В.І. Криворотенко 

О.М. Черних