Справа № 638/3587/26
Провадження № 2/638/5782/26
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 червня 2026 року    м. Харків

Шевченківський районний суд міста Харкова у складі головуючого судді – Шамраєва М.Є., розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за позовом позовної заяви позивача: ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "КРЕДИТ- КАПІТАЛ" до відповідача:  ОСОБА_1  про стягнення заборгованості,-
УСТАНОВИВ:
Товариство з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "КРЕДИТ- КАПІТАЛ" звернулося до суду з позовною заявою до ОСОБА_1  про стягнення заборгованості за кредитним договором № 95665365000 від 26.09.2019 у розмірі 19 104,58  грн. та судові витрати.
Свої вимоги обґрунтовує тим, що 26.09.2019 року між Акціонерним товариством «УКРСИББАНК» та  ОСОБА_1  укладено договір про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку № 95665365000, відповідно до умов якого відповідачу було надано споживчий кредит у розмірі 20260 грн., а відповідач зобов`язався повернути кредит, плату за кредит, інші платежі. Банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу грошові кошти в обсязі та у строк визначеними умовами договору. У порушення положень договору та вимог ст.ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач користуючись коштами наданими йому банком не виконав своєчасно та у повному обсязі свої зобов`язання - не вносив платежі, передбачені умовами договору, на повернення отриманих коштів, також сплату процентів за користування кредитом. У зв`язку з відсутністю здійснення платежів на виконання умов договору у відповідача утворилася заборгованість за вищезазначеним договором. 22.09.2020 року АТ «УКРСИББАНК» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит- Капітал», керуючись главою 47 ЦК України, уклали договір Факторингу № 183. Згідно вищевказаного договору, та у відповідності до ст. 512 ЦК України, ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками АТ «УКРСИББАНК», включно і до  ОСОБА_1 за кредитним договором № 95665365000 від 26.09.2019. Отже, всупереч умов кредитного договору відповідач тривалий час своєчасно не вносить платежів на повернення кредиту, що суттєво порушує взяті на себе договірні зобов`язання. У зв`язку з чим ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» вимушене звернутись із даним позовом до  ОСОБА_1  про стягнення заборгованості у судовому порядку з метою захисту та поновлення порушених прав, а саме повернення кредитних коштів, відсотків у зв`язку із неналежним виконанням позичальником зобов`язання за кредитним договором. Станом на дату подання позову заборгованість відповідача перед позивачем становить 19104,58  грн, а саме: заборгованість за тілом кредиту – 13253,07 грн.; заборгованість за відсотками - 5851,51 грн.; заборгованість за комісією - 0 грн. Також просило стягнути судові витрати у розмірі 2 662,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу 8 000,00 грн.
Ухвалою Шевченківського районного суду міста Харкова від 27 лютого 2026 року провадження по вищевказаній цивільній справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням сторін.
Відповідачу направлялась ухвала суду про відкриття провадження за зареєстрованою адресою місця проживання, натомість до суду повернувся конверт з поштовим повідомленням «Адресат відсутній за вказаною адресою», відзиву або клопотань з процесуальних питань суду не надходило. 
У відповідності до ст. 178 ЦПК України відповідач своїм правом подання до суду клопотань про розгляд справи з повідомленням сторін та відзиву на позовну заяву не скористався.
Велика Палата Верховного Суду у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) зробила висновок, що «направлення листів рекомендованою кореспонденцією на дійсні адреси є достатнім для того, щоб вважати повідомлення «належним». 
Цю правову позицію неодноразово використовував Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду на підтвердження належності вручення стороні судових рішень, які повернулися із відміткою «за закінченням терміну зберігання» чи «інші причини» (постанова від 26.04.2021 у справі № 916/335/18, ухвала від 22.04.2021, ухвала від 13.10.2020 у справі № 910/5211/18 та інші).
Окрім цього, у постановах від 14.08.2020 та від 13.01.2020 Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду зазначив: «у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії або судове рішення направлено судом рекомендованим листом за належною поштовою адресою, яка була надана суду відповідною стороною, і судовий акт повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то необхідно вважати, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії або про прийняття певного судового рішення у справі».
Також Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду у постанові від 28.01.2021 у справі № 820/1400/17 зазначив: «до повноважень адміністративних судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому примірники повідомлень про вручення рекомендованої кореспонденції, повернуті органами зв`язку з позначками «за закінченням терміну зберігання», «адресат вибув», «адресат відсутній» і т. п., з врахуванням конкретних обставин справи можуть вважатися належними доказами виконання адміністративним судом обов`язку щодо повідомлення учасників судового процесу про вчинення цим судом певних процесуальних дій». Схожу позицію висловив Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду, зокрема, у постанові від 31.03.2021 у справі № 640/2371/20 та постанові від 29.04.2021 у справі № 826/12038/17.
Повернення листа за закінченням терміну зберігання свідчить про належне повідомлення відповідача й у третейському процесі (постанова Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 21.04.2021 у справі № 876/74/20).
Таким чином Верховний Суд неодноразово висловлював (підтримував) позицію, за якою листи, що повернулися з відміткою «за закінченням терміну зберігання» або «інші причини», є належно врученими. Звісно ж – за умови, що їх було направлено на адресу, вказану в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (щодо юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців) або на адресу місця реєстрації (щодо фізичних осіб) чи на адресу, самостійно зазначену стороною як адреса для листування.
Також Верховний Суд в окремій ухвалі від 23.01.2019 зазначив, що «ані Закон про поштовий зв`язок, ані Правила надання послуг поштового зв`язку не передбачають для судових повідомлень, направлених рекомендованим листом, довідки із зазначенням причини повернення «за закінченням встановленого строку зберігання», яка засвідчується підписом працівника поштового зв`язку та відбитком календарного штемпеля. Зазначене за своїм сутнісним змістом не є причиною невручення, а є причиною повернення».
Суд ураховує в порядку ч. 4 ст. 263 ЦПК України указані висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.
Водночас відповідно до ст. 275 ЦПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Як визначено ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. 
Відзиву або клопотань з процесуальних питань від відповідача до суду не надходило.
За наведених обставин суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у справі матеріалами.
Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.
26.09.2019 року  ОСОБА_1  підписав анкету-заяву на надання споживчого кредиту, в якому останній просив АТ «УКРСИББАНК» надати йому споживчий кредит на наступних умовах: строк дії ліміту кредитування – 12 міс. Сума кредиту 20000,00 грн.
26.09.2019 року  ОСОБА_1  уклав з АТ «УКРСИББАНК» Договір № 95665365000 про надання споживчого кредиту можливістю відкриття карткового рахунку, відповідно до якого Банк надає позичальнику кредит, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплачувати плату за користування кредитом відповідно до умов цього договору та правил. (п.2.1).
Відповідно до розділу 3 Договору № 95665365000 сума кредиту за договором становить -20260,00 грн.(п.3.1). Кредит надається позичальнику для особистих потреб в сумі 20000,00 грн. на споживчі цілі шляхом перерахування в безготівковій формі на поточний рахунок позичальника НОМЕР_1 , відкритий у Банку, до якого випущено платіжну картку. Сума 260 гривень - на оплату страхового платежу відповідно до умов Договору добровільного страхування Позичальника, укладеного 26.09.2019 з ПрАТ "СК "КАРДІФ".
Процентна ставка за кредитом встановлюється в розмірі 77 % річних.
Відповідно до Додатку №1 до договору № 95665365000 від 26.09.2019 визначено графік платежів починаючи з 26.09.2019 по 25.09.2020.
Факт перерахування коштів за договором та отримання їх відповідачем підтверджується випискою з особового рахунку відповідача.
22.09.2020 року АТ «УКРСИББАНК» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит Капітал» уклали Договір факторингу № 183, відповідно до якого ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» набуло статусу Нового Кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками АТ «УКРСИББАНК», включно і до  ОСОБА_1  за кредитним договором № 95665365000 від 26.09.2019 року.
Відповідно до п. 4.1. Договору факторингу право власності на права вимоги вважається таким, що перейшло від клієнта фактору, та право вимагати від боржників виконання всіх зобов`язань в межах відступлених прав вимог у фактора виникає з моменту підписання Акту приймання-передачі права вимоги.
22.09.2020 АТ «УКРСИББАНК» та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» підписали акт прийому-передачі права вимоги.
Відповідно до Реєстру Боржників до Договору факторингу № 183 від 22.09.2020 ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1  за кредитним договором № 95665365000, в сумі 19104,58 грн., з яких 13253,07 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 5851,51 грн – заборгованість за відсотками.
Про відступлення прав вимоги за кредитним договором ТОВ «ФК « Кредит-Капітал» повідомило відповідача шляхом направлення досудової вимоги вих. № 20010261/1892 від 13.02.2026.
Згідно з розрахунком заборгованості за договором кредиту № 95665365000 від 26.09.2019 внаслідок неналежного виконання обов`язків за договором у відповідача виникла заборгованість в розмірі 19104,58 грн., з яких заборгованість за тілом кредиту 13253,07 грн; заборгованість за відсотками 5851,51 грн.
Суд вважає доведеним факт отримання відповідачем кредитних коштів за укладеним кредитним договором. Оскільки в добровільному порядку грошові кошти за кредитним договором відповідачем не повернуто, залишок заборгованості відповідача за тілом кредиту у розмірі та відсотках за користування кредитними коштами підлягає стягненню з відповідача на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», яке набуло право вимоги.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
З матеріалів справи вбачається, що відповідач  ОСОБА_1  уклав Договір про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку № 95665365000, шляхом підписання останнього власноручним підписом, чим підтвердив свою згоду на укладення договору та з усіма їх умовами, що підтверджує факт досягнення сторонами згоди щодо істотних умов правочинів, як того вимагають положення статті 638 ЦК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).
Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ст. 1050 ЦК України).
Суд встановив, що первісний кредитор надав кредит ОСОБА_1  шляхом відкриття рахунку із встановленням кредитного ліміту, яким відповідач користувався, що підтверджується випискою по рахунку, АТ «УКРСИББАНК», тобто первісний кредитор виконав свої зобов`язання з надання коштів.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Судом встановлено, що позивач отримав права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 95665365000, відповідно до договору факторингу, а тому, з дати відступлення прав вимоги позивач став виключним та єдиним кредитором за вказаними кредитними договорами.
Отже, первісний кредитор виконав взяті на себе зобов`язання щодо надання боржнику коштів у користування, однак в порушення умов договору відповідач зобов`язання належним чином не виконував, внаслідок чого у останнього перед позивачем утворилась заборгованість.
Суд, оцінивши надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів відповідно до ст. 89 ЦПК України, дійшов висновку про  задоволення позовних вимог та наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором у розмірі 19104,58  грн, а саме: заборгованість за тілом кредиту – 13253,07 грн.; заборгованість за відсотками - 5851,51 грн.
Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України. Тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2662,40 грн.
Щодо судових витрат на професійну правничу допомогу.
Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України).
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.
Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат,
які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Зі змісту частини четвертої статті 137 ЦПК України вбачається, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України).
Проте, відповідачем не подавалось до суду клопотань про зменшення розміру витрат на правничу допомогу.
Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 ЦПК України).
Аналогічну правову позицію викладено Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постановах: від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19, Верховним Судом у постановах: від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19 (провадження № 61-21442св19), від 12 лютого 2020 року у справі № 48/1102/19 (провадження № 61-22131св19), від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц (провадження № 61-21197св19), від 17 лютого 2021 року у справі № 753/1203/18 (провадження № 61-44217св18), від 15 червня 2021 року у справі № 159/5837/19 (провадження № 61-10459св20), від 01 вересня 2021 року у справі № 178/1522/18 (провадження № 61-3157св21). Указана судова практика є незмінною.
З поданих позивачем разом з позовною заявою доказів вбачається, що під час розгляду цієї справи ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» надавалася правнича допомога адвокатським об`єднанням «Апологет», що підтверджується такими доказами: договором про надання правової (правничої) допомоги № 0107 від 01 липня 2024 року, Актом № 1301 наданих послух від 13 лютого 2026 року на суму 8000,00 грн., детальним описом робіт від 13 лютого 2026 року наданих послуг до акту № 1301 за договором про надання правової (правничої) допомоги № 0107 від 01.07.2025 року.
Таким чином, позивачем надано докази на підтвердження обсягу наданих правничих послуг, виконаних робіт та їх вартість.
У постановах від 19 лютого 2022 року у справі № 755/9215/15-ц та від 05 липня 2023 року у справі № 911/3312/21 Велика Палата Верховного Суду виснувала, що під час визначення суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та потрібності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. 
Так, у пункті 154 рішення від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» (Lavents v. Latvia) за заявою № 58442/00 щодо судових витрат ЄСПЛ зазначив, що за статтею 41 Конвенції він відшкодовує лише витрати, стосовно яких було встановлено, що вони справді були необхідними і становлять розумну суму. 
Крім того, будь-яке клопотання, подане на підставі статті 41 Конвенції, має містити конкретні суми, розбиті на пункти, і супроводжуватися необхідними документами на їх підтвердження, інакше Суд може відхилити це клопотання повністю або частково.
У пункті 268 рішення від 23 січня 2014 року у справі «East / West Alliance Limited» проти України» за заявою № 19336/04 ЄСПЛ також нагадав, що згідно з практикою Суду заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим. Критерії оцінки реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та неодмінності), а також розумності їхнього розміру застосовуються з огляду на конкретні обставини справи, тобто є оціночним поняттям. Вирішення питання оцінки суми витрат, заявлених до відшкодування, на предмет відповідності зазначеним критеріям є завданням того суду, який розглядав конкретну справу і мав визначати суму відшкодування з належним урахуванням особливостей кожної справи та всіх обставин, що мають значення.
Суд вважає, що визначений фіксований розмір винагороди адвокату відповідає наведеним вище критеріям, а тому підлягають стягненню.
Керуючись ст. 141, 274-279, 280-282, 263-265, 352, 354-355 ЦПК України, -
УХВАЛИВ:
Позовні вимоги позивача: ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "КРЕДИТ- КАПІТАЛ" до відповідача:  ОСОБА_1  про стягнення заборгованості – задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 а на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит- Капітал» (ЄДРПОУ 35234236, НОМЕР_2 , банк отримувача АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК») заборгованість за кредитним договором № 95665365000 від 26.09.2019 у розмірі 19104 (дев`ятнадцять тисяч сто чотири) грн. 58 коп.
Стягнути з  ОСОБА_1 а  на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит- Капітал» (ЄДРПОУ 35234236, НОМЕР_2 , банк отримувача АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК»), судові витрати у розмірі 2662 (дві тисячі шістсот шістдесят дві) грн. 40 коп. та судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8000 (вісім тисяч) гривень 00 коп.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення
Відомості щодо учасників справи:
позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит- Капітал» ЄДРПОУ 35234236, НОМЕР_2 банк отримувача АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК», місце знаходження: 79029, м. Львів, вул. Смаль-Стоцького, буд. 1, корп. 28, 4-й поверх;
відповідач:  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Суддя М.Є. Шамраєв