Справа №345/3437/26 
Провадження № 2/345/2543/2026

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02.07.2026 року м. Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі:
головуючого судді   Онушканича В.В.
з участю секретаря судового засідання Бандури Г.М.,
розглянувши у підготовчому відкритому судовому засіданні в залі суду справу за позовом ОСОБА_1 до Калуської міської ради про визнання права власності на спадкове майно за заповітом, - 
в с т а н о в и в :
Позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом. Свої вимоги мотивує наступним. ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивачки ОСОБА_2 . На випадок своєї смерті ОСОБА_2 залишила заповіт, згідно якого все своє майно заповіла позивачці ОСОБА_1 . Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Позивачка зазначає, що згідно із будинкової книги для прописки громадян, що проживають в будинку АДРЕСА_1 (житловий масив Хотінь, яка розпочата у 1961 році), ОСОБА_2 , працюючи у колгоспі «Росія» у молочарні, тобто була єдиним членом колгоспного двору і згідно свідоцтва про право власності на жилий будинок від 01.04.1975 року посвідчено, що в цілому зареєстрований за нею, головою колгоспного двору.
Коли позивачка звернулася до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами по АДРЕСА_1 , їй було відмовлено у зв`язку із тим, що право власності на вищевказаний житловий будинок зареєстровано за членами колгоспного двору, головою якого була ОСОБА_2 . Тому позивачка змушена звернутися до суду та просить визнати за нею право власності в цілому на домоволодіння по АДРЕСА_1 .
Представник позивачки подала до суду заяву про розгляд справи без її участі та участі позивачки, позов підтримує та просить суд його задоволити.
Представник відповідача подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, не заперечує щодо задоволення позову. 
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити за результатами проведення підготовчого судового засідання.
Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.
В судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 (а.с.6). 
19.03.2026 року приватним нотаріусом Калуського районного нотаріального округу було відмовлено позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку із тим, що право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами по АДРЕСА_1 зареєстровано за членами колгоспного двору, головою якого є ОСОБА_2 (а.с.13).
Відповідно до свідоцтва про право власності на жилий будинок, виданого 01.04.1975 року виконавчим комітетом Калуської міської Ради депутатів трудящих, на підставі рішення виконкому Калуської міської Ради депутатів трудящих №54 від 28.03.1975 року, жилий будинок з приналежними до нього будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 належить колгоспному двору, головою якого є ОСОБА_2 (а.с.21).
Відповідно до інвентаризаційної довідки №5954 від 12.02.2026 року, яка видана ФОП ОСОБА_3 , 10.04.1975 року за колгоспним двором, головою якого є ОСОБА_2 , було зареєстровано право власності на домоволодіння АДРЕСА_1 ; підстава для реєстрації права власності – свідоцтво про право власності від 01.04.1975 року б/н, видане міськвиконкомом на підставі рішення виконкому Калуської міської ради від 28.03.1975 року №54, реєстровий запис №133, книга №2 (а.с.27).
Згідно із Законом України «Про власність» з 15.04.1991р. відбулося усуспільнення власності колгоспно-кооперативної у приватну суспільну сумісну власність. Майно, придбане внаслідок спільної праці сім`ї, є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не було встановлено письмовою угодою між ними. 
З копії технічного паспорта вбачається, що житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами по АДРЕСА_1 було збудовано до 1991 року.
За пунктом 3.1 Порядку прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, громадських будинків та будівель і споруд сільськогосподарського призначення I та II категорій складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, і проведення технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних мереж, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 19 березня 2013 року № 95, документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації.
Тобто, не належать до самочинного будівництва індивідуальні (садибні) житлові будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них побудовані до 05 серпня 1992 року, якщо їх відповідність вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил підтверджується технічним паспортом, складеним за результатами технічної інвентаризації.
Отже, після смерті ОСОБА_1 відкрилася спадщина на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами по АДРЕСА_1 .
Відповідно до ч. 1 ст. 1223 Цивільного кодексу України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.
Згідно ч. 2 ст. 1223 Цивільного кодексу України, якщо у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи визначені у ст.ст. 1261-1265 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від прав на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття.
Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. 
Рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 25.11.2025 року було встановлено факт постійного проживання ОСОБА_1 зі спадкодавцем ОСОБА_2 на час відкриття спадщини. Таким чином, позивачка відповідно до ст.1268 ЦК України вважаються такою, що прийняла спадщину після смерті ОСОБА_2 , проживаючи спільно зі спадкодавцем на час відкриття спадщини
Отже, оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення у повному обсязі.
На підставі викладеного, ст.ст. 1223, 1258, 1261, 1268-1269 ЦК України, керуючись ст.ст. 200, 206, 247, 259, 263-265 ЦПК України, 

у х в а л и в :
Позов задоволити.
Визнати за ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повний текст судового рішення складено 02.07.2026 року.

Суддя