ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 607/3976/26	Головуючий у 1-й інстанції Дзюбановський Ю.І. 	
Провадження № 33/817/291/26 	Доповідач - Галіян Л.Є.	
Категорія - ст.124 КУпАП 	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 червня 2026 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Галіян Л.Є. 
з участю особи, яка притягується до адміністративної  відповідальності — ОСОБА_1 
адвоката Самуляка М.Ю.
потерпілого —  ОСОБА_2 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Тернополя справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 -Самуляка М.Ю. на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 квітня 2026 року,-
В С Т А Н О В И Л А :

Цією постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 грн (вісімсот п`ятдесят гривень 00 копійок), який стягнути в дохід держави. 
Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 665,60 грн (шістсот п`ять гривень 60 копійок). 
Провадження в адміністративній справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинене правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 05.02.2026 серії ЕПР1 №583570 закрито за відсутністю в його діях складу вказаного адміністративного правопорушення на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
Згідно даної постанови,05 лютого 2026 року о 10-20 год. в с. Дичків по вул. Демидася, Тернопільського району водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «Skoda kodiaq» номер НОМЕР_1 , рухаючись назустріч автомобілю «Citroen Berlingo» номер НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 в умовах слизької проїзної частини не врахував дорожньої обстановки, не був уважним, не вибрав безпечної швидкості руху, не вжив своєчасних заходів щодо зменшення швидкості аж до повної зупинки, унаслідок чого не забезпечив боковий інтервал та допустив зіткнення із вищевказаним автомобілем. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження із матеріальними збитками. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.3 (б), 12.1, 12.3 ПДР України та згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 05.02.2026 серії ЕПР1 №583588 притягується до адміністративної відповідальності за вчинене правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.
Також, як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення від 05.02.2026 серії ЕПР1 №583570, водій ОСОБА_2 05 лютого 2026 року о 10-20 год. в с. Дичків по вул. Демидася, Тернопільського району, керуючи автомобілем «Citroen Berlingo» номер НОМЕР_2 , рухаючись назустріч автомобілю марки «Skoda kodiaq» номер НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_1 в умовах слизької проїзної частини не врахував дорожньої обстановки, не був уважним, не вибрав безпечної швидкості руху, не вжив своєчасних заходів щодо зменшення швидкості аж до повної зупинки, унаслідок чого не забезпечив боковий інтервал та допустив зіткнення із вищевказаним автомобілем. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження із матеріальними збитками. Своїми діями ОСОБА_2 порушив вимоги п. 2.3 (б), 12.1, 12.3 ПДР України та згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 05.02.2026 серії ЕПР1 №583570 притягується до адміністративної відповідальності за вчинене правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП 
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_1 -Самуляк М.Ю. просить оскаржувану постанову в частині визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні ним адмінправопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП скасувати та постановити нову, якою закрити провадження у справі в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, притягнувши до відповідальності ОСОБА_2 за ст.124 КУпАП.
Вважає, що оскаржуване рішення ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права, судом не з`ясовано усі обставини справи.
Зазначає, що порушення правил дорожнього руху України було допущено саме зі сторони водія ОСОБА_2 , що при зустрічному роз`їзді, який був ускладнений через засніженість та слизьке покриття дороги, не вжив заходів щодо зменшення швидкості та дотримання бокового інтервалу.
Так із схеми місця ДТП слідує, що відстань від авто «Citroen Berlingo» до паркану становила 3,2-3,3 метра, тому ОСОБА_2 мав можливість здійснити маневр вправо та уникнути зіткнення.
Стверджує, що висновок суду про наявність переваги у  ОСОБА_2 нічим не обгрунтовано, а надані ним покази у судовому засіданні відрізняються від наявних письмових у матеріалах справи.
Розглянувши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, заслухавши апелянта, який підтримав апеляційну скаргу та просить її задовольнити, з мотивів викладених у ній, потерпілого, котрий заперечив проти задоволення апеляційної скпрги, прихожу до наступних висновків. 
Згідно із статтею 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом. 
За змістом ст.280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Висновок суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та відсутність цього складу правопорушення в діях ОСОБА_2 відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується доказами, які належно оцінені судом першої інстанції і детально викладені у постанові.
Обґрунтовуючи такий свій висновок про наявність в діях ОСОБА_1 складу інкримінованого йому адмінправопорушення, суд вірно поклав в основу оскаржуваної постанови наявні в матеріалах справи докази, відображені у даних протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №583588 від 05.02.2026 року, схемі місця дорожньо-транспортної пригоди від 05.02.2026 року, письмових поясненнях  ОСОБА_1  та  ОСОБА_2 від 05.02.2026 р., відеозапису із місця події, яким суд дав оцінку та вірно, на підставі повного та всебічного з`ясування обставин, зробив висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого 124 КУпАП, тобто порушення учасником дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинили механічні пошкодження транспортних засобів. 
Згідно до п.2.3 (б) ПДР України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі. 
Відповідно до п.12.1. ПДР України під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.
Згідно із п.12.3 ПДР України у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.
Пунктом 13.1. ПДР України встановлено, що водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу. 
Вказаних вимог ПДР  ОСОБА_1 дотримано не було.
Так, із письмових пояснень ОСОБА_2 вбачається, що він їхав по слизькій дорозі, що була не посипана, на підйом, а на зустріч зверху їхав джип, що в`їхав в нього.
В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_2 надав аналогічні покази, що доїжджаючи до виїзду із плавним поворотом ліворуч, йому виїхав із-за повороту інший автомобіль, водій якого не зміг своєчасно загальмувати, почав робити маневр повороту праворуч із виїздом на обочину, щоб його об`їхати, проте зіткнення уникнути не вдалося.
Як пояснив в судовому засіданні  ОСОБА_1 , 05.02.2026 він під час руху, з приблизною швидкість 20-30 км/год., повернув із-за прихованого повороту на вулицю і відразу побачив, як на зустріч йому їде інший автомобіль, він почав гальмувати, робити маневр виїзду на праву обочину, щоб не було зіткнення, проте на обочині був сніг та він не зміг здійснити об`їзд зустрічного автомобіля по снігу на обочині і його автомобіль з`їхав із снігу у зустрічний автомобіль лівою боковою стороною, через що відбулося зіткнення.
Встановлені судом обставини за яких відбулася ДТП, розташування транспортних засобів у первинний момент їх зіткнення відносно один до одного та елементів проїзної частини дороги, характер механічних пошкоджень автомобіля та їх локалізація повністю узгоджуються із встановленими судом даними розвитку подій та настання ДТП.
Як вбачається з матеріалів справи, протокол та схема місця ДТП складалися у присутності обох учасників даної пригоди. Будь-яких зауважень з приводу неправильності чи неповноти відображених даних, ніхто з учасників не висловлював, а також не висловлював таких під час розгляду справи в апеляційному суді. 
З відображеного у схемі місця ДТП слідує, що ділянка дороги, на якій відбулося саме зіткнення, є із частковим поворотом, місце зіткнення відбулося на смузі руху, на якій уже їхав автомобіль під керування ОСОБА_2 , а водій ОСОБА_1 виїхав на ділянку вулиці, яка мала лише одну смугу руху для одного автомобіля із-за повороту.
При цьому, рухаючись із-за повороту на швидкості 20-30 км/год., водій ОСОБА_3 , мав обрати таку швидкість руху, щоб мати можливість безпечно керувати автомобілем, враховуючи при цьому слизьке дорожнє покриття, вузьку проїзну частину з-а рахунок засніженості узбіччя.
Отже, аналіз викладених вище даних дає підстави для висновку, що дії водія ОСОБА_1 вказують на порушення ним п.п. 2.3 (б), 12.1, 12.3 ПДР України, які призвели до настання дорожньо-транспортної пригоди, що й встановив суд першої інстанції за наслідками судового розгляду справи. Порушення інших пунктів ПДР України, які не були встановлені у протоколі про адмінправопорушення, судом не визнавалося доведеним, що вбачається із фабули встановленого судом правопорушення, яке викладено у постанові суду першої інстанції. 
Таким чином, з аналізу справи вбачається, що суд дійшов вірного висновку про наявність в діях водія  ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, внаслідок порушення ним п.п.2.3 “б”, 12.1, 12.3 ПДР України, а також про відсутність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП у діях водія ОСОБА_2 ..
Будь-яких порушень, які б стали підставою для скасування по суті правильного судового рішення не встановлено.
За викладених вище обставин, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, а апеляція такою, що не підлягає задоволенню.

На підставі наведеного, керуючись ст.294 КУпАП, - 

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 -Самуляка М.Ю. — залишити без задоволення, а постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 квітня 2026 року щодо ОСОБА_1 за ст.124 КУпАП — без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя