Справа № 536/118/26
Провадження №2/524/2943/26
РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03.06.2026 
Автозаводський районний суд міста Кременчука в складі:
головуючого судді – Ковальчук Т. М.,
за участю секретаря судових засідань – Воблікової І. О., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова-Нова» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
УСТАНОВИВ:
У грудні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Іннова-Нова» (далі – ТОВ «Іннова-Нова») звернулося до суду із зазначеною позовною заявою, у якій просило стягнути з ОСОБА_1 (далі – відповідач, ОСОБА_1 ) 28741,95 грн заборгованості за договором № 8138180525 від 11 травня 2025 року та 2422,40 грн сплаченого судового збору.
В обґрунтування позову позивач вказував, що між ТОВ «Іннова Фінанс» та ОСОБА_1 було укладено договір № 8138180525, який разом із Правилами надання споживчих кредитів, затвердженими 17 листопада 2024 року, складають єдиний договір, в якому визначаються всі його істотні умови та з яким позичальник був попередньо ознайомлений. Договір був укладений у письмовій формі у вигляді електронного документа.
Позивач зазначив, що відповідач свої зобов`язання за кредитним договором № 8138180525 належним чином не виконав, коштів не сплачував, чим порушив свої зобов`язання, встановлені договором.
Посилаючись на викладене, ТОВ «Іннова-Нова» просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 8138180525 у сумі 28741,95 грн, із яких: 11500,00 грн – заборгованість за отриманим кредитом, 17241,95 грн – несплачені проценти.
Ухвалою від 20 березня 2026 року Автозаводський районний суд міста Кременчука відкрив провадження у справі для розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
У квітні 2026 року представник відповідача адвокат Скользьнєва В. В. надала суду відзив на позовну заяву, у якому, посилаючись на практику Верховного Суду, а також апеляційних судів з аналогічних питань, просила відмовити в задоволенні позову в повному обсязі та стягнути з позивача на користь відповідача витрати на правову допомогу у сумі 8000,00 грн. Зокрема, зазначила, що спірний кредитний договір № 8138180525 укладено 11 травня 2025 року; відповідно до пункту 2.5 Кредитного договору строк його дії 360 днів. Отже, строк дії кредитного договору закінчується 06 травня 2026 року, натомість позивач звернувся до суду із відповідною позовною заявою 25 грудня 2025 року. При цьому до матеріалів справи позивач не долучив жодних доказів направлення досудової вимоги відповідачу; відсутні докази отримання відповідачем досудової вимоги, а також трек-номер листа, за яким можна було б встановити чи дійсно направлялась досудова вимога. З огляду на відсутність вищевказаних доказів позивач не довів виконання вимог Закону України «Про споживче кредитування» щодо дострокового стягнення заборгованості. 
У відповіді на відзив представник позивача заперечував щодо доводів відповідача. Зазначив, що доводи відповідача про неможливість задоволення позову у зв`язку з ненаправленням досудової вимоги є безпідставними; нормами чинного законодавства України не встановлено обов`язкового досудового порядку врегулювання спору як передумови звернення до суду з вимогою про стягнення заборгованості; сам факт порушення відповідачем умов договору є достатньою підставою для звернення до суду за захистом порушеного права; відсутність вимоги про дострокове повернення кредиту не звільняє відповідача від обов`язку виконання зобов`язання у частині вже прострочених платежів. Отже, за його твердженням, доводи відповідача не спростовують факту існування заборгованості; посилання відповідача на окремі судові рішення не є підставою для відмови у задоволенні позову, оскільки кожна справа вирішується судом з урахуванням конкретних обставин; наведені рішення не є нормативними актами та не встановлюють обов`язкових правил поведінки. Також заперечував щодо стягнення витрат на правничу допомогу, пославшись на завищений розмір витрат з огляду на характер та складність справи, а також обсяг наданих послуг.
Сторони у судове засідання не з`явилися, звернулися до суду з заявами про розгляд справи без їх участі.
Згідно з частиною першою статті 174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом.
Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, дійшов таких висновків.
Згідно з частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
У частині першій статті 627 ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
За правилами частини другої статті 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України від 03 вересня 2015 року № 675-VIII «Про електронну комерцію» (далі – Закон № 675-VIII) електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
За правилом частини восьмої статті 11 Закону № 675-VIII у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
За правилами частини дванадцятої статті 11 цього Закону електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону № 675-VIII, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Положеннями статті 12 цього Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
З урахуванням викладеного, будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі з використанням КЕП, є таким, що укладений у письмовому вигляді.
Суд установив, що 11 травня 2025 року між ТОВ «Іннова фінанс» та ОСОБА_1 укладено електронний Договір надання грошових коштів у кредит № 8138180525, за умовами якого товариство надає позичальнику кредит у гривні, а позичальник зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором. 
Сума кредиту (загальний розмір) складає: 11500,00 грн (пункт 2.3 Договору), строк кредиту – 360 днів, періодичність платежів зі сплати процентів – кожні 30 днів, останній платіж із періодом внесення 30 днів (пункт 2.5 Договору), стандартна процентна ставка становить 1% в день та застосовується протягом перших 180 календарних днів з дати укладення договору, 0,87% за кожен день користування Кредитом, яка застосовується у період починаючи з 181 календарного дня з дати укладення цього Договору і до закінчення строку дії цього Договору або до дати фактичного повернення всієї суми кредиту (до тієї із дат яка настане раніше) (пункт 2.6.1 Договору); комісія за надання кредиту становить 15% від суми наданого Кредиту та нараховується на суму виданого за цим Договором Кредиту у день надання кредиту (пункт 2.7 Договору).
Відповідно до пунктів 3.1, 3.2 Договору кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок Позичальника, включаючи використання реквізитів платіжної картки: НОМЕР_1 . Сума кредиту (його частина) перераховується товариством протягом двох календарних днів із моменту укладення цього договору. Дата надання кредиту: 11 травня 2025 року або наступний за ним календарний день.
Згідно з пунктом 5.4.1 Договору позичальник зобов`язаний у встановлений Договором строк, повернути кредит, сплатити проценти, штрафи та пеню (у разі наявності) та інші платежі передбачені Договором.
Вказаний договір укладено з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором 4633.
ТОВ «Іннова фінанс» належним чином виконало свої зобов`язання за кредитним договором, надавши відповідачу кредитні кошти, що підтверджується випискою по картковому рахунку АТ КБ «Приватбанк» за період із 10 травня 2025 року по 12 травня 2025 року. 
З наданих позивачем виписок з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вбачається, що ТОВ «Іннова Фінанс» змінило назву на ТОВ «Іннова-Нова».
Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав, кредитні кошти в повному обсязі не повернув, внаслідок чого утворилася заборгованість в сумі 28741,95 грн, із яких 11500,00 грн – заборгованість за отриманим кредитом, 17241,95 грн – несплачені проценти.
Основні доводи відповідача полягають у порушенні позивачем передбаченого Законом України «Про споживче кредитування» порядку щодо дострокового стягнення заборгованості.
За правилами частини четвертої статті 16 Закону України від 15 листопада 2016 року № 1734-VIII «Про споживче кредитування» у разі затримання споживачем сплати частини споживчого кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла – щонайменше на три календарні місяці кредитодавець має право вимагати повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі, якщо таке право передбачене договором про споживчий кредит. Кредитодавець зобов`язаний у письмовій формі повідомити споживача про таку затримку із зазначенням дій, необхідних для усунення порушення, та строку, протягом якого вони мають бути здійснені. Якщо кредитодавець відповідно до умов договору про споживчий кредит вимагає здійснення платежів, строк сплати яких не настав, або повернення споживчого кредиту, такі платежі або повернення споживчого кредиту здійснюються споживачем протягом 30 календарних днів, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла – 60 календарних днів з дня одержання від кредитодавця повідомлення про таку вимогу. Якщо протягом цього періоду споживач усуне порушення умов договору про споживчий кредит, вимога кредитодавця втрачає чинність.
Відповідно до пунктів 5.1.4 та 5.1.11 Договору надання грошових коштів у кредит № 8138180525 товариство має право вимагати від Позичальника дострокового повернення кредиту та сплати комісії за надання Кредиту (якщо умовами Договору передбачено сплату комісії за надання Кредиту), процентів за користування кредитом в разі виявлення недостовірної, неповної або помилкової інформації у Заявці на отримання Кредиту, та/або отримання негативної інформації про Позичальника в Бюро кредитних історій, та/або в разі дострокового припинення надання Товариством фінансових послуг; вимагати дострокового повернення кредиту, строк сплати якого ще не настав в повному обсязі у порядку та випадках , передбачених в пункті 6.4. Договору.
Згідно з пунктом 6.4 цього Договору у разі затримання Позичальником сплати частини кредиту та/або комісії за надання Кредиту (якщо умовами Договору передбачено сплату комісії за надання Кредиту) та/або процентів за користування кредитом, щонайменше на один календарний місяць, Товариство має право вимагати повернення кредиту (в тому числі і всіх платежів передбачених даним Договором), строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі. Вимога надсилається в Особистий кабінет Позичальника та/або у вигляді електронного листа на електронну адресу Позичальника, зазначену в Договорі (або окремо надану Позичальником Товариству) та/або шляхом СМС-повідомлення на номер телефону Позичальника зазначений в Договорі або в його Особистому кабінеті та/або відправки повідомлення в Месенджер та/або шляхом направлення повідомлення в спосіб передбачений цим пунктом Договору на додаткові контактні дані Позичальника, вказані в цьому Договорі (або окремо повідомлені Позичальником або зазначені ним в Особистому кабінеті). Моментом отримання Позичальником повідомлення є момент отримання Товариством електронного підтвердження про таке направлення. В даному випадку Позичальник повинен здійснити повне дострокове повернення кредиту, комісії за надання Кредиту (якщо умовами Договору передбачено сплату комісії за надання Кредиту) та процентів (в тому числі і всіх платежів передбачених даним Договором) протягом 30 календарних днів, з дня отримання від Товариства повідомлення про таку вимогу. Якщо протягом цього періоду Позичальник усуне порушення умов цього Договору, така вимога Товариства втрачає чинність. При цьому, в даному випадку вважається, що Позичальник усунув порушення умов Договору, якщо на 31-й день, з дня отримання від Товариства вищезазначеної вимоги (повідомлення), у Позичальника буде відсутня будь-яка прострочена заборгованість за Договором, в тому числі заборгованість, що зумовила направлення Позичальнику повідомлення (вимоги) та/або заборгованість, що виникла після направлення такої вимоги (повідомлення). В іншому разі, вимога залишається дійсною, а Позичальник зобов`язаний не пізніше 30-го дня, з дня одержання вимоги (повідомлення), повернути в повному обсязі кредит, сплатити проценти та інші платежі передбачені Договором.
Аналіз наведених норм дає підстави для висновку про обов`язковий досудовий порядок врегулювання питання дострокового повернення коштів за договором про надання споживчого кредиту.
Аналогічний висновок викладено і в постанові Верховного Суду від 28 червня 2023 року у справі № 638/13683/15-ц, зокрема, зазначено про те, що звернення до суду з позовом про дострокове повернення коштів за договором про надання споживчого кредиту не замінює визначений вказаним Законом порядок. Якщо кредитодавець звертається до суду з таким позовом, не виконавши вимоги частини десятої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» у редакції, чинній до 10 червня 2017 року, не дотримавши передбачений зазначеним договором порядок, який не має погіршувати порівняно із цим Законом становище споживача, то в останнього як у позичальника відсутній обов`язок достроково повернути кошти за договором про надання споживчого кредиту, а у суду відсутня підстава для задоволення відповідного позову у частині, яка стосується дострокового стягнення коштів за таким договором.
При цьому суд ураховує, що частина десята статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» у редакції, чинній до 10 червня 2017 року, містила аналогічне за змістом регулювання, наведене у частині четвертій статті 16 Закону України «Про споживче кредитування».
Оскільки в матеріалах справи відсутні докази направлення відповідачу досудової вимоги щодо виконання зобов`язання про дострокове погашення кредиту, і сам позивача не спростовує цього факту, то підстави для стягнення кредитних платежів, строк виплати яких ще не настав, в повному обсязі, відсутні. 
Водночас, як убачається з доданого до позовної заяви розрахунку заборгованості за кредитним договором № 8138180525 від 11 травня 2025 року, період, за який здійснено нарахування відсотків вказано з 11 травня 2025 року по 16 грудня 2025 року, тобто строк виконання якого на час звернення до суду 25 грудня 2025 року вже настав.
Так, станом на 16 грудня 2025 року позивач визначив заборгованість за тілом кредиту в сумі 11500,00 грн та за відсотками у сумі 17241,95 грн. 
Ураховуючи наведене, вимоги про стягнення відсотків у сумі 17241,95 грн, нарахованих за період із 11 травня 2025 року по 16 грудня 2025 року, суд вважає обґрунтованими, оскільки вказаний період охоплюється строком дії договору, протягом якого відповідач фактично користувався кредитними коштами, тому кредитор має право на отримання відсотків за період до моменту звернення до суду.
Щодо вимоги в частині стягнення тіла кредиту в сумі 11500,00 грн, суд зазначає, що, заявляючи вимогу про стягнення всієї суми до закінчення строку дії договору, позивач фактично змінив строк виконання основного зобов`язання, що зобов`язувало останнього дотриматися процедури письмового повідомлення споживача. Оскільки матеріали справи не містять доказів направлення відповідачу такої вимоги, право позивача на дострокове стягнення платежів, строк сплати яких станом на 25 грудня 2025 року ще не настав, не виникло. 
Однак, з огляду на те, що на час ухвалення рішення у цій справі строк виконання основного зобов`язання щодо повернення кредиту настав, суд вбачає наявність підстав і для задоволення вимоги в частині стягнення всієї суми основного боргу. Наведене призведе до процесуальної економії часу та не викличе необхідності повторного звернення до суду позивача. 
Відповідно до частини першої статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з частиною першою статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно з частинами першою та шостою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Частинами першою–третьою статті 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Факт наявності заборгованості відповідача за тілом кредиту та відсотками підтверджений матеріалами справи. Відповідач не спростував наданий позивачем розрахунок заборгованості, доказів належного виконання взятих зобов`язань перед позивачем за умовами договору не надав.
Оцінивши належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову ТОВ «Іннова-Нова» про стягнення з ОСОБА_1 28741,95 грн заборгованості за договором № 8138180525 від 11 травня 2025 року.
Окрім того, відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 2422,40 грн судового збору.
Керуючись статтями 12, 13, 76-78, 81, 89, 128, 131, 133, 141, 263–265, 279, 280–284, 352, 354 ЦПК України, 
УХВАЛИВ:
Задовольнити позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова-Нова» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова-Нова» заборгованість за договором про надання кредиту № 8138180525 від 11 травня 2025 року в сумі 28741 (двадцять вісім тисяч сімсот сорок одну) грн 95 коп., а також 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн 40 коп. витрат з оплати судового збору.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Полтавського апеляційного суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Іннова-Нова», код ЄДРПОУ 44127243, адреса місцезнаходження: вул. Верхній Вал, буд. 10, м. Київ
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .
Суддя Т. М. Ковальчук