КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

Справа № 752/26219/25

№ апеляційного провадження: 22-ц/824/6644/2026
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 квітня 2026 року м. Київ
Київський апеляційний суд в складі колегії суддів 
судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Болотова Є.В.,
суддів: Музичко С.Г., Сушко Л.П., 

розглянувши у порядку письмового провадженняцивільну справу за позовом акціонерного товариства «Кредобанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, 
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 26 грудня 2025 року, ухваленого під головуванням судді Данілової Т.М.,-

встановив:

У жовтні 2025 року АТ «Кредобанк» звернулось до суду із названим позовом.
АТ «Кредобанк» просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором станом на 30 вересня 2025 року у розмірі 87 002 грн 36 коп., сплачений судовий збір та понесені витрати на правничу допомогу у розмірі 8 700 грн 23 коп.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 09 грудня 2016 року між АТ «Кредобанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір про встановлення ліміту кредитування (автоматичний овердрафт).
За п. 1.3 договору банк встановлює максимальну суму ліміту кредитування по рахунку в розмірі 20 000 грн 00 коп., при забезпеченні клієнтом надходжень коштів на рахунок з джерел, зазначених у 1.2 цього договору за один календарний місяць (протягом перших чотирьох календарних місяців з дати укладення цього договору), в сумі, що становить або перевищує 1 000 грн 00 коп.
19 жовтня 2023 року здійснено перерахунок заборгованості по поточному рахунку.
АТ «Кредобанк» зазначало, що відповідачем порушені умови кредитного договору, у зв`язку із чим виникла заборгованість у розмірі 87 002 грн 36 коп., яка підлягає стягненню в судовому порядку.
Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 26 грудня 2025 року названий позов задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства «Кредобанк» заборгованість по тілу кредиту у розмірі 50 000 грн 00 коп., заборгованість по сплаті відсотків у розмірі 35 377 грн 36 коп., витрат на правову допомогу у розмірі 8 537 грн 73 коп. та сплачений судовий збір у розмірі 3 000 грн 00 коп.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду від 26 грудня 2025 року скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права та неповне встановлення обставин, які мають значення для справи
Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України дана справа розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. 
На адресу Київського апеляційного суду від ОСОБА_1 надійшло клопотання про витребування у АТ «Кредобанк» оригіналів кредитного договору, бухгалтерських виписок та фінансових розрахунків заборгованості.
Колегія суддів відмовляє у задоволенні вказаного клопотання, оскільки до матеріалів справи долучені копії вказаних документів. ОСОБА_1 не обґрунтовано у чому полягає невідповідність долучених до матеріалів справи копій документів із їх відповідними оригіналами.
23 лютого 2026 року ОСОБА_1 звернувся до Київського апеляційного суду із клопотанням, у якому просив зобов`язати АТ «Кредобанк» надати позивачу та долучити до матеріалів справи повний перелік доказів, на які товариство посилається у позовній заяві.
Колегія суддів відмовляє у задоволенні вказаного клопотання, оскільки звертаючись до суду із позовом, АТ «Кредобанк» визначено обставини справи, зміст позовних вимог, їх обґрунтування та долучено до матеріалів справи усі докази у необхідному для позивача розмірі. Долучені до матеріалів справи докази є достатніми для правильного вирішення спору по суті заявлених позовних вимог.
У відповіді на відзив ОСОБА_1 просив здійснити розгляд справи у відкритому судовому засіданні за участю сторін.
Враховуючи ціну позову АТ «Кредобанк», фактичні обставини справи та положення ч. 1 ст. 369 ЦПК України, колегія суддів відхиляє клопотання ОСОБА_1 та вважає за можливе здійснити розгляд апеляційної скарги без повідомлення учасників справи.
Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.
ОСОБА_1  рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 26 грудня 2025 року вчастині відмови у задоволенні позовних вимог не оскаржується, відтак апеляційним судом не переглядається.
Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із їх обгрунтованості та доведеності неналежного виконання відповідачем взятих на себе кредитних зобов`язань.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції.
Судом першої інстанції стягнуто із ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу у розмірі 8 573 грн 73 коп., що становить 10 % від ціни позову.
Колегія суддів вважає такий висновок суду помилковим.
Встановлено, що 09 грудня 2016 року між АТ «Кредобанк» та відповідачем укладено кредитний договір про встановлення ліміту кредитування (автоматичний овердрафт) та підписано анкету для надання комплексних банківських послуг фізичним особам ПАТ «Кредобанк» від 03 серпня 2017 року.
Згідно п. 1.3 договору банк встановлює максимальну суму ліміту кредитування по рахунку в розмірі 20 000 грн 00 коп., при забезпеченні клієнтом поступлень коштів на рахунок з джерел, зазначених у 1.2 цього договору за один календарний місяць (протягом перших чотирьох календарних місяців з дати укладення цього договору), в сумі, що становить або перевищує 1 000 грн 00 коп.
За п. 1.16 за користування кредитом клієнт сплачує проценти у розмірі 30, 00 % річних, але не пізніше останнього робочого дня місяця, наступного за місяцем нарахування.
Відповідно до п. 1.1 для здійснення операцій з використанням банківської платіжної картки банк встановлює по рахунку № НОМЕР_1 ліміт кредитування в сумі, строк та на умовах визначених цим договором та тарифами банку.
У анкеті для надання комплексних банківських послуг фізичним особам ПАТ «Кредобанк» від 03 серпня 2017 року ОСОБА_1 просив відкрити поточний рахунок № НОМЕР_1 .
Датою утворення овердрафту по рахунку ОСОБА_1 є 19 жовтня 2023 року.
19 жовтня 2023 року банком здійснено перерахунок заборгованості по поточному рахунку.
Обгрунтовуючи позов, АТ «Кредобанк» зазначало, що відповідачем порушені умови кредитного договору, у зв`язку із чим виникла заборгованість, яка підлягає стягненню в судовому порядку.
Станом на 30 вересня 2025 року заборгованість ОСОБА_1 перед АТ «Кредобанк» становить 87 002 грн 36 коп., що складається із: заборгованості за тілом кредиту у розмірі 50 000 грн 00 коп.; заборгованості за відсотками у розмірі 37 002 грн 36 коп.
На підтвердження позовних вимог АТ «Кредобанк»надало копію: договору про встановлення ліміту кредитування від 09 грудня 2016 року; анкети для надання комплексних банківських послуг фізичним особам ПАТ «Кредобанк» від 03 серпня 2017 року; меморіального ордеру від 03 жовтня 2023 року про віднесення простроченого кредиту; виписки про рух коштів по рахунку.
Частиною 1 статті 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
За ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).
Згідно ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Положеннями ст. 639 ЦК України передбачено, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК Українипозикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
За ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).
Звертаючись до суду із позовом АТ «Кредобанк»надало належні та допустимі докази укладення кредитного договору, який підписано особисто ОСОБА_1 .
У анкеті для надання комплексних банківських послуг фізичним особам ПАТ «Кредобанк» від 03 серпня 2017 року ОСОБА_1 просив відкрити поточний рахунок № НОМЕР_1 .
Так, доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Відповідно до пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75 виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.
Відповідно до висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 31травня 2022 року у справі № 194/329/15-ц, загальними вимогами процесуального права визначено обов`язковість установлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всіх доказів, якими суд керувався при вирішенні позову. Без виконання цих процесуальних дій ухвалити законне й обґрунтоване рішення у справі неможливо.
Суд має стягнути ту суму, яка була доведена і щодо якої у суду немає сумніву, оскільки за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти».
Сам по собі наданий стороною позивача розрахунокзаборгованості не підтверджує наявності у відповідача заборгованості саме в зазначеному розмірі.
Верховним Судом у постановах від 27 березня 2020 року у справі  № 703/3063/18 та від 14липня 2021року у справі № 641/2207/18 зазначено, що наданий позивачем розрахунок кредитної заборгованості не є безспірним доказом існування між сторонами договірних відносин та розміру боргу.
Судом встановлено, що до матеріалів справи АТ «Кредобанк» долучено виписки про рух коштів по рахунку № НОМЕР_1 , згідно якої, ОСОБА_1 користувався наданими кредитним коштами та частково здійснював погашення заборгованості.
Звертаючись до суду із апеляційною скаргою, ОСОБА_1 не заперечував факту укладення між сторонами кредитного договору та отримання кредитних коштів. 
Враховуючи вищевикладене, а також доведеність невиконання відповідачем свого зобов`язання щодо сплати заборгованості за кредитним договором, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості по тілу кредиту у розмірі 50 000 грн 00 коп. та заборгованості по сплаті відсотків у розмірі 35 377 грн 36 коп.
Звертаючись до суду із позовною заявою, АТ «Кредобанк» просило стягнути із ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу у розмірі 8 700 грн 23 коп.
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Частиною 3 статті 133 ЦПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема витрати на професійну правничу допомогу.
За ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку із розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів. Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Згідно ч. ч. 2, 3, 4 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
На підтвердження розміру витрат на правничу допомогу представником АТ «Кредобанк» надано копію договору про надання правової допомоги від 11 лютого 2019 року та копію довіреності від 13 грудня 2024 року.
У постанові Верховного Суду від 27 січня 2026 року у справі за № 732/973/24 зроблено висновок: «Подання детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, не є самоціллю, а є необхідним для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат.
Вказана норма права конкретного складу відомостей, що мають бути зазначені в детальному описі робіт (наданих послуг), не визначає, обмежуючись лише посиланням на те, що відповідний опис має бути детальним.
Ураховуючи принципи рівності і справедливості, правової визначеності, ясності і недвозначності правової норми як складові принципу верховенства права, визначення необхідного і достатнього ступеня деталізації опису робіт у цьому випадку є виключною прерогативою учасника справи, що подає такий опис.
Верховний Суд ураховує, що учасник справи повинен деталізувати відповідний опис лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення - визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат.
Надмірний формалізм при оцінці такого опису на предмет його деталізації, за відсутності визначених процесуальним законом чітких критеріїв оцінки, може призвести до порушення принципу верховенства права.
Аналогічні правові висновки викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року в справі № 922/1964/21 (провадження № 12-14гс22).
З урахуванням наведеного, зокрема, зазначеного у відзиві різного розміру судових витрат (25 000,00 грн і 7 000,00 грн), а також відсутності детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, клопотання про вирішенням питання про розподіл витрат на правничу допомогу слід залишити без розгляду.
Залишення відповідного клопотання без розгляду не є формалізмом, так як подання детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, є вимогою закону (ч. 3 ст. 137 ЦПК України).»
Дослідивши матеріали справи, колегією суддів встановлено, що представником АТ «Кредобанк» не долучено належних доказів на підтвердження розміру та переліку наданих адвокатом послуг. Відсутність детального опису виконаних робіт та наданих послуг позбавляє суд можливості перевірити співмірність складності справи та обсягу виконаної адвокатом роботи, виходячи з конкретних обставин даної справи.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що заяву АТ «Кредобанк» про стягнення із ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу слід залишити без розгляду.
Протилежний висновок суду першої інстанції є помилковим.
Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції не враховано клопотання ОСОБА_1 та розглянуто названу справу у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, колегія суддів відхиляє, оскільки судом обгрунтовано взято до уваги ціну позову та фактичні обставини.
Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не мав можливості ознайомитись із повним переліком долученої до позовної заяви доказів, колегія суддів оцінює критично, оскільки відповідач був належним чином повідомлений про розгляд спору, неодноразово звертався до суду із клопотаннями, письмовими поясненнями та мав можливість ознайомитись із матеріалами справи.
Доводи апеляційної скарги про те, що АТ «Кредобанк» не надано належного підтвердження фактичного руху коштів, колегія суддів відхиляє, оскільки вони спростовуються долученою до матеріалів справи випискою про рух коштів по рахунку № НОМЕР_1 .
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Зач. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин справи, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду від 26 грудня 2025 року в частині стягнення із ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу підлягає скасуванню, з ухваленням у цій частині нового рішення про залишення заяви АТ «Кредобанк» без розгляду. Рішення суду в частині задоволення позовних вимог про стягнення кредитної заборгованості у розмірі 85 377 грн 36 коп. та сплаченого судового збору за подання позовної заяви у розмірі 3 000 грн 00 коп. слід залишити без змін.
ОСОБА_1 рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 26 грудня 2025 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог не оскаржується, відтак апеляційним судом не переглядається.
Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 382 Цивільного процесуального кодексу України, суд,- 
постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 26 грудня 2025 року в частині стягнення витрат на правничу допомогу скасувати. 
В цій частині ухвалити нове рішення суду.
Заяву акціонерного товариства «Кредобанк» про стягнення витрат на правничу допомогу залишити без розгляду.
Рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 26 грудня 2025 року в частині стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором у розмірі 85 377 грн 36 коп. та сплаченого судового збору за подання позовної заяви у розмірі 3 000 грн 00 коп. залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст складено 30 квітня 2026 року.

Суддя-доповідач Є.В. Болотов 

Судді: С.Г. Музичко

Л.П. Сушко