Провадження № 3/679/129/2026
Справа № 679/504/26

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2026 року 
місто Нетішин Хмельницької області
Суддя Нетішинського міського суду Хмельницької області Безкровний Ігор Григорович, розглянувши за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 , а також його захисника – адвоката Калабського С.В., у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Нетішин Хмельницької області об`єднану справу про адміністративні правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення: 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця сел. Компаніївка Кропивницького району Кіровоградської області, РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, який працює у Філії «Відокремлений підрозділ «Запорізька атомна електрична станція» Акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» на посаді слюсаря, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,
ВСТАНОВИВ:
12 квітня 2026 року о 01:50 год.  ОСОБА_1 , рухаючись біля будинку № 22 по просп. Незалежності м. Нетішин Шепетівського району Хмельницької області, керував автомобілем «Lincoln MKZ» із державним номерним знаком НОМЕР_2 з явними ознаками алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота; порушення мови; порушення координації рухів, – та в порушення вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.
У судовому засіданні ОСОБА_1 свою винуватість у вчиненні зазначеного адміністративного правопорушення не визнав та пояснив суду, що 11.04.2026 приблизно о 20 год. він разом зі своїм другом ОСОБА_2 поїхали до друзів у гості в м. Нетішин. Вони їхали на автомобілі ОСОБА_1 , однак за кермом був ОСОБА_2 , оскільки ОСОБА_1 того дня вживав пиво. Коли вони вночі приблизно о 01 год. 12.04.2026 поверталися додому, в них спустило колесо. ОСОБА_2 пішов до свого автомобіля взяти домкрат, щоб замінити колесо, а ОСОБА_1 залишився біля свого автомобіля чекати. Згодом він змерз та сів в автомобіль погрітися. Він сидів на водійському сидінні, щоб увімкнути підігрів та керувати ним. ОСОБА_1 увімкнув запалення, однак двигун не заводив. До його автомобіля під`їхала поліція, яка звинуватила ОСОБА_1 у тому, що він керував транспортним засобом у стані алкогольного сп?яніння. Він пояснював поліцейським, що не керував автомобілем (що точно казав вже не пам?ятає), однак вони проігнорували його пояснення та склали протокол.
Свідок ОСОБА_2 у судовому засіданні пояснив, що він приїхав з м. Рівне в гості до ОСОБА_1 у м. Нетішин і вони вирішили, що будуть їздити на автомобілі останнього. ОСОБА_2 того дня не вживав алкоголю, тому автомобілем керував він. Коли вони їхали з боку автозаправної станції у бік центру міста, на центральній вулиці в автомобілі спрацював датчик, який вказав на те, що в них спустило колесо. ОСОБА_2 припаркував автомобіль на тій же вулиці не доїжджаючи до пішохідного переходу на стоянці біля парковки таксистів та пішов за домкратом до свого автомобіля, що стояв на території, прилеглій до АЕС.
Згідно з ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є зокрема всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом.
У ст. 280 КУпАП зазначається, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Із пункту 2.5 Правил дорожнього руху України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001вбачається, що водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.
За диспозицією ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачається адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до ч. 6 ст. 266 КУпАП направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Згідно з п. 3 розд. І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2015, ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.
За наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів. У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (п. 7 розд. І та п. 1 розд. ІІ Інструкції).
Згідно з п.п. 6, 8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17.12.2008, водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я. У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів – у присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду. 
Огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським із використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення (ч. 2 ст. 266 КУпАП).
Винуватість ОСОБА_1 у скоєнні зазначеного адміністративного правопорушення підтверджується наступними дослідженими суддею доказами:
- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 638374 від 12.03.2026 (а.с. 13);
- відеозаписом, на якому зафіксовано факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та у медичному закладі після виявлення в нього ознак алкогольного сп`яніння працівниками поліції під час керування ним транспортним засобом (а.с. 18).
Із досліджених доказів суддею встановлено, що 12.04.2026 о 01:50 год. ОСОБА_1 , рухаючись біля будинку № 22 по просп. Незалежності м. Нетішин Шепетівського району Хмельницької області та керуючи автомобілем «Lincoln MKZ» із державним номерним знаком НОМЕР_2 , був зупинений працівниками поліції, які виявили в нього ознаки алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим останніми було запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд для виявлення стану такого сп`яніння на місці зупинки та у медичному закладі, проте останній від проходження відповідного огляду як на місці зупинки його транспортного засобу, так і у медичному закладі відмовився, а отже в його діях наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
У матеріалах справи відсутні будь-які докази, що спростовують чи ставлять під сумнів факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом за обставин, що зазначаються у відповідному протоколі про адміністративне правопорушення, або ж факт його відмови від проходження на місці зупинки та у медичному закладі огляду на стан алкогольного сп`яніння. 
Так, із досліджених суддею відеозаписів вбачається, що під час спілкування з працівниками поліції ОСОБА_1 , який спочатку заперечував факт керування транспортним засобом, пізніше вказав, що він приїхав з м. Ірпінь та хоче оселитися у хостелі, а також пропонував поліцейським домовитися, визнаючи, що випив півлітра пива перед тим, як сідати за кермо. Крім того, під час спілкування з поліцією ОСОБА_1 вказав: «Я нікого не підрізав і нічого не порушив, хотів поїхати поспати» (о 2:09 год.), а ще через десять хвилин, відповідаючи на питання працівників поліції стосовно того, як машина опинилася на пішохідному переході, відповів: «Я приїхав сюди, хотів поспати» (о 02:19 год.), зізнаючись, що керував транспортним засобом. 
Також із дослідженим у судовому засіданні відеозаписів вбачається, що коли поліцейські підійшли до автомобіля, в ньому перебував ОСОБА_1 , при цьому автомобіль стояв на пішохідному переході вздовж нього. У той же час свідок ОСОБА_2 у судовому засіданні пояснив, що припаркував автомобіль на тій же вулиці не доїжджаючи до пішохідного переходу на стоянці біля парковки таксистів. Отже, на час, коли працівники поліції приїхали на місце події, автомобіль не перебував у тому місці, де його припаркував ОСОБА_2 (зі слів останнього).
У судовому засіданні ОСОБА_1 вказував, що сів в автомобіль після того, як ОСОБА_2 пішов за домкратом, щоб зігрітися, при цьому ввімкнув запалення для того, щоб ввімкнути підігрів, однак двигун не заводив. Проте обігрівач (пічка) в автомобілі працює виключно завдяки теплу розігрітого працюючого двигуна. Якщо ж на автомобілі було встановлено автономний обігрівач вебасто, то вмикати запалення для прогріву автомобіля взагалі не було необхідності.
З огляду на викладені обставини суд критично оцінює наданні ОСОБА_1 у судовому засіданні пояснення щодо того, що він не керував транспортним засобом як такі, що спрямовані на введення суду в оману задля уникнення адміністративної відповідальності за вчинене правопорушення.
З урахуванням цього суд також вважає неспроможними посилання захисника на відсутність доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом, оскільки, крім протоколу про адміністративне правопорушення, ця обставина підтверджується як дослідженими відеозаписами, так і поясненнями допитаного за клопотанням сторони захисту свідка ОСОБА_2 , які не узгоджуються з поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Таким чином, суддя вважає доведеною винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП (за протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 638374 від 12.04.2026), що полягає у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу ОСОБА_1 , відомості про притягнення якого до адміністративної відповідальності раніше в матеріалах справи відсутні, ступінь його вини, відсутність пом`якшуючих чи обтяжуючих обставин, суддя вважає за необхідне накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу із позбавленням права керування транспортними засобами в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, що буде необхідним та достатнім для його виправлення та запобігання вчиненню нових правопорушень.
Відповідно до ст. 401 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.
За таких обставин, відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір» № 3674-VI від 08.07.2011 із ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір на користь держави в розмірі 665,60 грн.
Крім того, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 638547 від 12.04.2026, що також надійшов до суду, 12 квітня 2026 року о 12:13 год. ОСОБА_1 , рухаючись біля будинку № 26 по просп. Незалежності м. Нетішин Шепетівського району Хмельницької області, керував автомобілем «Lincoln MKZ» із державним номерним знаком НОМЕР_2 з явними ознаками алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота; порушення мови; порушення координації рухів, – та в порушення вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.
На підтвердження викладених у протоколі обставин працівниками поліції додано до протоколу диск із двома відеозаписами (а.с. 8). На одному відеозаписі зафіксовано, як 12.04.2026 об 11:14 год. ОСОБА_1 проходить біля припаркованого поряд із кафе-баром нерухомого автомобіля «Lincoln MKZ» із державним номерним знаком НОМЕР_2 із відчиненими дверцятами з боку водійського сидіння, до якого під?їхали поліцейські, після чого останні, звертаючись до ОСОБА_1 , стверджують, що він керував транспортним засобом із наявними ознаками алкогольного сп?яніння, та пропонують йому пройти відповідний огляд, на що ОСОБА_1 відмовляється, стверджуючи, що він не керував автомобілем. 
На другому відеозаписі тривалістю 18 секунд зафіксовано, як поліцейський автомобіль на тій самій стоянці підпирає рухомий автомобіль «Lincoln MKZ» із державним номерним знаком НОМЕР_2 , що від?їжджає (здає) назад до кафе-бару. Разом із цим такий відеозапис суд не може визнати належним доказом, оскільки він має невідоме джерело походження, не містить позначок дати та часу, при цьому із відеозапису неможливо встановити, хто саме перебуває за кермом автомобіля.
Так, у ч. 2 ст. 251 КУпАП наголошується, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Проте в матеріалах справи відсутні будь-які належні докази, крім протоколу про адміністративне правопорушення (який за своєю суттю є документом, в якому викладається фабула обвинувачення), що підтверджували б факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом безпосередньо перед тим, як поліцейські запропонували йому пройти відповідний огляд, зокрема наявні в матеріалах справи та досліджені суддею відеозаписи не містять фіксації такого факту, у той час як сам ОСОБА_1 цю обставину заперечує.
Крім іншого, за протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 638547 від 12.04.2026 ОСОБА_1 інкримінується вчинення відповідного правопорушення 12.04.2026 о 12:13 год., у той час як із наявного у матеріалах справи відеозапису вбачається, що відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп?яніння зафіксовано у період часу з 11:14 год. до 11:18 год., після чого відеозапис припиняється.
Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
ЄСПЛ поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення. ЄСПЛ зазначає, що український уряд визнав кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення (рішення у справі «Надточий проти України» від 15.05.2008).
ЄСПЛ у своєму рішенні у справі «Шмауцер проти Австрії» від 23.10.1995 зазначив, що дорожньо-транспортні правопорушення, за які може бути накладено стягнення у виді штрафу чи обмеження у користуванні водійськими правами, підпадають під визначення «кримінального обвинувачення». Позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається ЄСПЛ кримінально-правовою санкцією, оскільки «право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності» (рішення ЄСПЛ у справі «Маліге проти Франції» від 23.09.1998).
Отже, судовий розгляд у цій справі має відповідати загальним засадам кримінального провадження.
Згідно з ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. 
У рішенні ЄСПЛ «Коробов проти України» від 21.10.2011 зазначається, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
За таких обставин, оцінивши надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, суддя дійшов висновку, що належними та достатніми доказами не доведена поза розумним сумнівом наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП (за протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 638547 від 12.04.2026), у зв`язку з чим суддя вважає за необхідне закрити провадження у справі в цій частині.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 7-9, 23, 24, 27, 30, 33-35, 401, 130, 245, 247, 251, 252, 266, 280, 283, 284 КУпАП, суддя,
ПОСТАНОВИВ:
Визнати ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП (за протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 638374 від 12.04.2026), та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, в дохід держави (номер рахунку отримувача (IBAN) – UA748999980313060149000022001; отримувач коштів – ГУК у Хмельницькій області /Хмельницька обл./ 21081300; код банку отримувача (ЄДРПОУ) – 37971775; банк отримувача – Казначейство України (ЕАП); код банку (МФО) – 899998; код класифікації доходів бюджету – 21081300) із позбавленням його права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави (отримувач коштів – ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106; код отримувача (код за ЄДРПОУ) – 37993783; банк отримувача – Казначейство України (ЕАП); рахунок отримувача – UA908999980313111256000026001; код класифікації доходів бюджету – 22030106) судовий збір у розмірі 665,60 грн (шестисот шістдесяти п`яти гривень шістдесяти копійок).
Провадження у справі про адміністративне правопорушення в іншій частині щодо притягнення  ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП (за протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 638547 від 12.04.2026)– закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Роз`яснити, що в разі несплати штрафу в добровільному порядку в п`ятнадцятиденний строк із дня вручення копії постанови сума штрафу буде стягнута в порядку примусового виконання постанови у подвійному розмірі.
Повний текст постанови складено 05.06.2026.
Постанова може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги в десятиденний строк із дня винесення постанови до Хмельницького апеляційного суду через Нетішинський міський суд Хмельницької області.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова суду, якщо її не було скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.
Постанова може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців. У разі її оскарження перебіг строку давності зупиняється до розгляду апеляційної скарги.

Суддя І.Г. Безкровний