Справа №461/3787/26
Провадження №3/461/1549/26

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29 червня 2026 року суддя Галицького районного суду м. Львова Стрельбицький В.В., за участі особи відносно якої складено протокол –  ОСОБА_1 , її захисника — адвоката Шлянти Н.Р., законного представника потерпілого —  ОСОБА_2 , його представника – адвоката Білика П.В., розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, працюючої на посаді бізнес-аналітика ТОВ «Епам Диджітал», зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 
за ч. 1 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення,
встановив:
30.03.2026 року близько 12 години 35 хвилин, за адресою: АДРЕСА_3 , ОСОБА_1  ухилилась від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення навчання свого малолітнього сина -  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який, перебуваючи на території навчального закладу Львівської академічної гімназії при Національного університету «Львівська політехніка», вчинив бійку з однокласником  ОСОБА_4 .
Захисник  ОСОБА_1 — адвокат Шлянта Н.Р. подала до суду пояснення, згідно яких заперечує обставини викладені у протоколі та просить закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП. Зокрема, захисник вказує на те, що  ОСОБА_1 є зразковою матір`ю, яка бере активну, всебічну участь у житті сина, а її поведінка безпосередньо в день інциденту є еталоном належного та відповідального виконання батьківських обов`язків. Так, дізнавшись про конфлікт у школі,  ОСОБА_1  діяла невідкладно та виключно в інтересах дитини, негайно прибула до навчального закладу, оперативно забезпечила транспортування сина до ВП «Лікарня Святого Миколая» для надання ургентної медичної допомоги та встановлення діагнозу, а також з перших хвилин події перебувала на постійному, відкритому зв`язку із навчальним закладом і органами поліції. Наголошує на наявності очевидного причинно-наслідкового зв`язку між належним вихованням  ОСОБА_1 свого сина та його виключно захисною поведінкою під час інциденту. Вказує, що матеріали адміністративної справи не містять жодного належного та допустимого доказу протиправної поведінки чи неналежного виконання материнських обов`язків зі сторони  ОСОБА_1 . Крім цього, зазначає про те, що складений відносно  ОСОБА_1  протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД №227557 від 22.05.2026 за ч. 1 ст. 184 КУпАП за зустрічною заявою  ОСОБА_5 , що була зареєстрована в поліції за №13416 від 09.04.2026 — є прикладом штучно створеного провадження.
Крім того, 30.03.2026 надійшло повідомлення по лінії «102» від чергового лікаря-педіатра «Лікарні Святого Миколая», який повідомив, що за допомогою звернувся  ОСОБА_3 , за результатами первинного медичного огляду дитини було встановлено діагноз: підозра на струс головного мозку, забійна рана тім`яної ділянки голову, забійна садна обличчя, а також забійна садна поперекової ділянки та лівого ліктя. Вказує, що систематичні образи, психологічний тиск та цькування з боку  ОСОБА_6  щодо її сина та інших однокласників тривають ще з кінця 2023 року та попри системний характер правопорушень, жодної конструктивної комунікації чи вжиття належних виховних заходів ані з боку батьків кривдника, ані збоку адміністрації навчального закладу, до моменту побиття вчинено не було, що й призвело до тяжких наслідків у вигляд отримання  ОСОБА_3 тілесних ушкоджень. 
Вказує, що обставини які викладені у протоколі спростовуються матеріалами перевірки сектору ювенальної юстиції. 
Також, згідно психолого-педагогічною характеристикою учня 7-В класу  ОСОБА_3 , заклад освіти описує останнього як сумлінного учня з достатнім рівнем успішності, наділеного вираженим почуттям емпатії, який легко знаходить спільну мову в колективі. Крім цього, зазначено, що його батьки розлучені, проте обидва приділяють рівноцінну увагу вихованню та розвитку сина. Батьки підтримують постійний і щільний зв`язок з вчителями, що, на думку захисника, повністю анулює твердження протоколу про ухилення матері від виховання сина та свідчить про повну безпідставність складеного протоколу.
Наголошує на тому, що факт інциденту 30.03.2026 року став наслідком не «поганого неналежного виховання  ОСОБА_3 », а результатом тривалої деструктивної та неконтрольованої агресії з боку однокласника  ОСОБА_6 , від якого  ОСОБА_7  був змушений захищатись, що підтверджується колективною заявою батьків 7-В класу від 08.04.2026 (підписана 22 батьками), де  ОСОБА_6  прямо названо системним агресором, який протягом трьох років за повної бездіяльності батька чинить психологічний тиск, погрози та цькування щодо дітей.
Вказує, що відповідно до офіційної характеристики  ОСОБА_6 учень демонструє низьку мотивацію до навчання, своїми діями систематично заважає іншим учням, а його поведінка потребує постійного контролю на уроках з боку вчителів та на перервах з боку класного керівника. Останній на зауваження майже не реагує, намагається перекласти відповідальність за власні вчинки на однокласників або їхні родини.
З огляду на наведене, захисник вказує, що інцидент 30.03.2026 не був спровокований  ОСОБА_8 , а став результатом триваючих, системних провокацій та агресії з боку  ОСОБА_6 , що виключає будь-яку вину  ОСОБА_1 .
Крім цього, вказує, що відповідно до протоколу №4 засідання постійно діючої комісії з розгляду конфліктних ситуацій від 31.03.2026, комісія зафіксувала першочерговий план дій, де першими пунктами визначено: провести розслідування щодо виникнення конфліктної ситуації, отримати пояснення у потерпілого  ОСОБА_3 та опитати свідків події. Жодних згадок про наявність зустрічних скарг, претензій чи травм у  ОСОБА_6 станом на 31.03.2026 матеріали не містили
Згідно протоколу №5 засідання комісії з розслідування, з`ясування інциденту між учнями 7-В класу від 15.04.2026 встановлено, що ознак систематичності дій, тривалого психологічного чи фізичного впливу, а відтак і ознак умисного цькування (булінгу) в ситуації між учнями не виявлено, що вказує на те, що інцидент 30.03.2026 року мав характер локальної сутички.
Копію медичної довідки ЛОР-лікаря від 30.03.2026 року стосовно  ОСОБА_6 , його мати  ОСОБА_9  надала закладу освіти лише 20.04.2026, однак вказаний документ не містить унікального ідентифікаційного номера (ID) пацієнта та карти в Електронній системі охорони здоров`я (ЕСОЗ).
Зазначає, що в період з 30.03.2026 по 20.04.2026 жодних офіційних даних про наявність будь-яких ушкоджень у  ОСОБА_6 ні адміністрація школи, ні постійно діючої комісії, не мали. Відтак, протягом 21 дня батьки  ОСОБА_6  замовчували факт наявності будь-яких ушкоджень у дитини, що свідчить про те, що в день інциденту жодних травм у  ОСОБА_6  працівниками школи зафіксовано не було.
Також вказує, на порушення строків складання та затвердження акту №5 стосовно  ОСОБА_6 , який підписаний і затверджений 24.04.2026, тобто на 25-ий день після інциденту.
Окрім цього, винуватість  ОСОБА_1  спростовується відеоматеріалами, на яких  ОСОБА_10 лежить зверху на  ОСОБА_11 , притискає його до бетонного покриття шкільного подвір`я, здійснює видимі придушення та з жорстокістю наносить неодноразові удари мобільним телефоном безпосередньо в область голови  ОСОБА_11 , який не мав змоги себе захистити, та у  ОСОБА_6  відсутні будь-які видимі травми, ушкодження обличчя чи кровотечі з носа та губи.
Отже, захисник вказує на те, що  ОСОБА_1  забезпечила належні умови життя сина, навчання, відмінне виховання та миттєво зреагувала на захист прав дитини після інциденту, в її діях повністю відсутній як факт протиправної бездіяльності (ухилення), так і сама подія та склад адміністративного правопорушення, у зв`язку з чим провадження підлягає закриттю.
ОСОБА_1  в судовому засіданні вину у вчиненому заперечила з підстав викладених у поясненнях захисника, просила закрити провадження у справі. 
Захисник ОСОБА_1 — адвокат Шлянта Н.Р. у судовому засіданні підтримала позицію своєї довірительки та просила закрити провадження у справі.
Законний представник потерпілого  ОСОБА_4  —  ОСОБА_2 та його представник Білик П.Б. обставини викладені в протоколі підтримали.
Статтею 245 КУпАП передбачено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Частиною 1 статті 184 КУпАП передбачена відповідальність за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання малолітніх та/або неповнолітніх дітей.
Відповідно до вимог ст. 150 Сімейного кодексу, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.
Згідно ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Держава надає батькам або особам, які їх замінюють, допомогу у виконанні ними своїх обов`язків щодо виховання дітей, захищає права сім`ї, сприяє розвитку системи послуг з підтримки сімей з дітьми та мережі дитячих закладів. Позбавлення батьківських прав або відібрання дитини у батьків без позбавлення їх цих прав не звільняє батьків від обов`язку утримувати дітей. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. Батьки або інші законні представники дитини мають право отримувати інформацію щодо порядку та умов проходження їхньою дитиною, яка постраждала від насильства або жорстокого поводження, стала свідком насильства або жорстокого поводження, відповідних програм для таких осіб.
За змістом ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновків експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозаписуючих записів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, вважаю, що у діях  ОСОБА_1  наявний склад вказаного вище адміністративного правопорушення, що підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ВБА №217557 від 22.05.2026 року, заявою  ОСОБА_5 від 09.04.2026, письмовими поясненнями  ОСОБА_5  від 09.04.2026, довідкою про консультацію ЛОР-лікаря  ОСОБА_12 від 30.03.2026 року, рапортом поліцейського зареєстрованого в інформаційно-телекомунікаційній системі «Інформаційний портал Національної поліції України» Львівського РУП №1 ГУНП у Львівській області від 30.03.2026, заявою  ОСОБА_1  від 31.03.2026, письмовими поясненнями  ОСОБА_1  від 31.03.2026, результатами рентгенологічного обстеження №36447 ВП «Лікарня Святого Миколая» від 30.03.2026, консультаційним висновком спеціаліста від 30.03.2026, актом про нещасний випадок №4 від 03.04.2026, протоколом №4 засідання постійно діючої комісії з розгляду конфліктних ситуацій у Львівській академічній гімназії при Національному університету «Львівська політехніка» від 31.03.2026, протоколом №5 засідання комісії з розгляду конфліктних ситуацій у Львівській академічній гімназії при Національному університету «Львівська політехніка» від 15.04.2026, протоколом №6 засідання комісії з розгляду конфліктних ситуацій у Львівській академічній гімназії при Національному університету «Львівська політехніка» від 22.04.2026, актом про нещасний випадок №5 від 03.04.2026, фото та відео матеріалами долученими до протоколу.
Наведені докази поза розумним сумнівом доводять те, що 30.03.2026 року близько 12 години 35 хвилин, за адресою: м. Львів, вул. С. Бандери, 14, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який, перебуваючи на території навчального закладу Львівської академічної гімназії при Національного університету «Львівська політехніка», вчинив бійку з однокласником  ОСОБА_4 .

Щодо доводів сторони захисту та самої  ОСОБА_1 про відсутність доказів вчинення правопорушення та складу такого у діях останньої, суд зазначає наступне. 
З досліджених відеоматеріалів вбачається, що між  ОСОБА_8  та  ОСОБА_4  відбулась бійка на шкільному подвір`ї. Окрім цього, з іншого відео вбачається, що  ОСОБА_7  наніс удар автору відео ( ОСОБА_13 ), що спростовує доводи сторони захисту стосовно того, що  ОСОБА_7  лише захищався і є потерпілим за вказаних обставин. 
Згідно протоколу  ОСОБА_1  інкриміноване правопорушення суть якого полягає в ухиленні від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення виховання свого сина.
В ході розгляді справи зі слів  ОСОБА_1  та її захисника Шлянти Н.Р., а також пояснень наданих суду встановлено, що  ОСОБА_1  володіла інформацією щодо конфліктної ситуації між дітьми ( ОСОБА_8  та  ОСОБА_4 ), однак всупереч положень передбачених ст. 150 Сімейного кодексу України, остання не провела належних та дієвих виховних заходів щодо поведінки дитини під час конфліктних ситуацій. Зокрема,  ОСОБА_1  не довела до відома сина належним чином те, що є неприйнятним реагувати фізичним насильством на словесні образи будь-якого характеру. 
Щодо доводів сторони захисту, зокрема щодо штучного характеру створення зустрічної версії, тверджень про деструктивну поведінку  ОСОБА_6 , рукописної медичної довідки, активного самозахисту  ОСОБА_3 , неналежність акту №5 від 24.04.2026, суд виходить з наступного.
Наявність адміністративного правопорушення інкримінованого  ОСОБА_1  повинна встановлюватись не якимось окремим видом доказів, а сукупністю усіх доказів досліджених судом безпосередньо судом в судовому засіданні. 
Отже, наведені вище протокол про адміністративне правопорушення, відеоматеріали, а також документи долучені до протоколу поза розумним сумнівом засвідчують факт участі у бійці  ОСОБА_3 , що, у свою чергу, доводить наявність в діях  ОСОБА_1  складу інкримінованого їй адміністративного правопорушення.
У свою чергу, поведінка  ОСОБА_4 , який за твердженням сторони захисту регулярно поводив себе неадекватно по відношенню до  ОСОБА_3 не може вважатися законною підставою для застосування по відношенню до нього насильства. Натомість, даних про наявність обставин які виключають адміністративну відповідальність  ОСОБА_1 в ході розгляду справи не встановлено. Водночас, ймовірні неправомірні дії  ОСОБА_4 можуть і повинні бути предметом оцінки уповноважених осіб в процесі розгляду звернень потенційних потерпілих до правоохоронних органів.
Суд також вважає за належне відзначити наступне.
Згідно характеристики  ОСОБА_3  «учень має дуже болісну та емоційну реакцію на будь-які образи, що стосуються його особисто або членів його родини, у таких ситуаціях він може діяти імпульсивно», тобто наведена інформація свідчить про обізнаність  ОСОБА_1  та представників навчального закладу у проявах імпульсивної поведінки дитини під час конфліктних ситуацій.
Натомість,  ОСОБА_1 , володіючи зазначеною інформацією, належних превентивних заходів не вжила, внаслідок чого відбулась бійка за участі її сина ОСОБА_3 .
Аналізуючи докази по даній справі з точки зору їх допустимості, об`єктивності та достатності, за відсутності будь-яких істотних суперечностей, приходжу до висновку, що вина  ОСОБА_1  у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, доведена належним чином. 
Статтею 33 КУпАП передбачено, що стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.
Вирішуючи питання про призначення виду стягнення, приймаю до уваги, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами. Крім того, враховую характер вчиненого правопорушення, зокрема те, що воно стосується неповнолітніх осіб, а також дані про особу порушника, яка раніше до адміністративної відповідальності не притягувалась та приймає активну участь у піклуванні про забезпечення належних умов проживання її дитини, дбає про неї.
Беручи до уваги те, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, суд дійшов висновку, що за наведених вище обставин необхідним та достатнім є адміністративне стягнення у виді попередження.
Крім того, ст.40-1 КУпАП передбачено, що судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом. Згідно п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення на правопорушника підлягає стягненню 0,2 розміру мінімальної заробітної плати, а тому з особи яка притягується до відповідальності на користь держави слід стягнути судовий збір у визначеному розмірі.
Керуючись ст. 283, 284 КУпАП, 
постановив:
ОСОБА_1  визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накласти на неї адміністративне стягнення у виді попередження.
Стягнути з  ОСОБА_1  на користь держави в особі Державної судової адміністрації України 665,60 гривень судового збору.
Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя В.В. Стрельбицький