Справа № 524/3353/26
Провадження №2/524/3581/26
РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19.05.2026 року Автозаводський районний суд м. Кременчука в складі:
головуючого - судді Предоляк О.С.
при секретарі судового засідання Косенко Р.Д.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг партнерс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

УСТАНОВИВ: 

У березні 2026 року ТОВ «Факторинг партнерс» звернулось до суду з позовом до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Позивач свої вимоги мотивував тим, що, 20.07.2021 року між ТОВ «Київська торгово-інвестиційна компанія» та ОСОБА_1 , на підставі заявки на пролонгацію від 20.07.2021 до договору позики № 555150186341, підписаної позичальником за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, укладений договір позики № 555150186341001 (пролонгація), відповідно до якого сторони домовились продовжити строк виконання зобов`язання позичальника по погашенню заборгованості за попереднім договором № 555150186341 в сумі 3000 грн. на новий строк 30 днів під проценти, вказані в п. 1.1.1. договору, а позичальник зобов`язався повернути позикодавцю позику та сплатити зазначені проценти. 
18.12.2023 між ТОВ «Київська торгово-інвестиційна компанія» та ТОВ «Факторинг партнерс» укладено договір факторингу № 18/12-2023, відповідно до умов якого ТОВ «Київська торгово-інвестиційна компанія» відступило на користь «Факторинг партнерс» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором позики № 555150186341001 від 01.10.2021. Таким чином, ТОВ «Факторинг партнерс» наділено правом вимоги до відповідача за договором позики № 555150186341001. 
Загальний розмір заборгованості за договором позики № 555150186341001 від 20.07.2021 становить 6643,40 гривень, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) 2946,80 грн.; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 3696,60 грн.
Посилаючись на вказані обставини, позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за договором позики № 555150186341001 від 20.07.2021 у розмірі 6643,40 грн. та судові витрати по справі: у повернення сплаченого судового збору 3028 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 9000 грн.
Ухвалою суду від 30.03.2026 року відкрито спрощене позовне провадження за вказаним позовом з повідомленням (викликом) сторін. 
27.04.2026 року відповідачем ОСОБА_1 подано відзив на позовну заяву. Зазначає, що згідно довідки ТОВ «Київська торгово-інвестиційна компанія» борг згідно договору № 555150186341 від 21.06.2021 року клієнтом ОСОБА_1 погашено в сумі 6643,40 грн., а тому просить відмовити у задоволенні позову за відсутності боргу. Крім того, згідно додатку № 1 до договору позики від 20.07.2021 року останній термін сплати процентів 19.08.2021 року, отже строк позовної давності для звернення до суду закінчився 20.08.2024 року. Позивач звернувся до суду з вказаним позовом 26.03.2026 року з пропуском строку позовної давності. Просить застосувати наслідки спливу позовної давності та відмовити у задоволенні позову з цієї підстави. 
04.05.2026 року представником позивача ТОВ «Факторинг партнерс» подано відповідь на відзив. Зазначає, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Відповідно до п. 12 перехідних та прикінцевих положень до ЦК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Починаючи з 12.03.2020 по 01.07.2023 року строк позовної давності продовжився на строк дії карантину,, а починаючи з 24.02.2022 року та по 04.09.2025 року перебіг строків позовної давності зупинено під час дії в Україні воєнного стану.Отже, позивачем строки позовної давності не пропущені, а тому підстави для застосування наслідків спливу строку позовної давності відсутні.
Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу у відповідності до вимог частини другої статті 247 вказаного Кодексу не здійснювалось.
Дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги у їх сукупності та взаємозв`язку, об`єктивно оцінивши усі наявні докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяв по суті, суд приходить до наступного висновку
Судом встановлено, що 20.07.2021 року між ТОВ «Київська торгово-інвестиційна компанія» та ОСОБА_2 укладений договір позики № 555150186341001 (пролонгація), шляхом підписання сторонами електронними підписами одноразовим ідентифікатором, зокрема, відповідачем ОСОБА_1 електронним підписом одноразовим ідентифікатором 3818 (а.с. 7-9).
Відповідно до пункту 1.1. договору № 555150186341001 на підставі заявки на пролонгацію від 20.07.2021 до договору позики № 555150186341 тип позики «Миттєва позика», підписаної позичальником за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, сторони договору домовились продовжити строк виконання зобов`язань позичальника по погашенні заборгованості по договору позики № 555150186341 в сумі 3 000 грн. на строк 30 календарних днів під проценти, вказані в п. 1.1.1, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві позику та сплатити зазначені проценти. Договір діє до повного виконання позичальником своїх зобов`язань за цим договором.
Як вбачається з підпункту 1.1.1. договору № 555150186341001, сторони погодили тип процентної ставки фіксована. Процентна ставка за користування коштами кредиту залежить від фактичного виконання позичальником умова договору та становить: знижена процентна ставка, фіксована становить 1,75 % за день (640,00 % річних) від суми позики у межах строку надання позики, зазначеної в пункті 1.1. цього договору, якщо в цей строк споживач здійснить повне погашення заборгованості або здійснить таке погашення протягом 1 календарного дня, що слідує за датою закінчення такого строк (підпункт 1.1.1.1); стандартна процентна ставка, фіксована становить 2,60 % за день (950,00 % річних) від суми позики та застосовується: у межах строку надання позики, зазначеного в пункті 1.1 цього договору, якщо позичальник не виконав умови, зазначені в підпункті 1.1.1.1 договору для застосування зниженої процентної ставки, та у межах строку прострочення, але не більше 30 календарних днів поспіль з моменту виникнення прострочення, що застосовується відповідно до абзацу 2 частини 1 статті 1048 ЦК України (підпункт 1.1.1.2).
Згідно з пунктами 2.1.-2.2. договору № 555150186341001, позика пролонгується на новий термін на підставі заявки на пролонгацію та сплати позичальником заборгованості по процентах за користування попередньою позикою в сумі 1578 грн. та оплати у повній сумі процентів за пролонгацію 0,00 грн. не пізніше 20.07.2021. У разі не повної оплати позичальником заборгованості по процентах за користування попередньою позикою та оплати процентів за пролонгацію, вказаних в пункті 2.1 цього договору, до 20.07.2021 включно, заявка на пролонгацію анулюється позикодавцем та позичальник зобов`язаний погасити заборгованість по позиці у строк відповідно до договору позики № 555150186341.
Відповідно до п. 2.3. договору № 555150186341001 позика позичальнику надається шляхом погашення позикодавцем заборгованості за раніше укладеним договором позики та проведення відповідних бухгалтерських проводок в системі з одночасним формуванням за позичальником заборгованості за цим договором, в розмірі що дорівнює не погашеній заборгованості за попереднім договором позики. Датою надання позики при проведенні пролонгації/реструктуризації за раніше укладеним договором позики є дата проведення позикодавцем відповідних бухгалтерських проводок в системі, направлених на погашення попередньої заборгованості за раніш укладеним договором позики з одночасним формуванням за позичальником заборгованості за цим договором в розмірі що дорівнює не погашеній заборгованості за попереднім договором позики.
Додатком № 1 до договору позики № 555150186341001 від 20.07.2021 є Графік платежів № 555150186341001-1 (а.с. 10).
Додатком № 2 до договору позики № 555150186341001 від 20.07.2021 є розрахунок загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки за договором (а.с. 11).
Перед укладенням договору позики № 555150186341001 відповідачем ОСОБА_1 електронним підписом одноразовим ідентифікатором 4255 підписано паспорт позики, в якому викладені основні умови надання позики з урахуванням побажань позичальника (а.с. 12-14).
Відповідно до довідки про ідентифікацію до договору № 555150186341001, клієнт ОСОБА_1 , з яким укладено договір № 555150186341001 ідентифіковантй ТОВ «Київська торгово-інвестиційна компанія». Одноразовий ідентифікатор: 4255, час відправки ідентифікатора позичальнику 20.07.2021, номер телефону, на який відправлено ідентифікатор - НОМЕР_1 (а.с. 19).
Як вбачається з довідки про погашення по договору № 555150186341, клієнтом ОСОБА_1 погашено заборгованість по договору № 555150186341 від 21.06.2021 шляхом перерахування коштів згідно умов договору позики (пролонгації) № 555150186341001, який укладено на підставі заявки на пролонгацію (а.с. 20).
18 грудня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Київська торгово-інвестиційна компанія» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторинг партнерс» укладений договір факторингу № 18/12-2023, за яким до ТОВ «Факторинг Партнерс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за договором позики № 555150186341001.
Першою та третьою частинами статті 512 Цивільного Кодексу України (далі ЦК України) передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.
Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
Таким чином, на підставі договору факторингу № 18/12-2023 від 18.12.2023 ТОВ «Факторинг Партнерс» набуло прав кредитора до ОСОБА_1 за договором № 555150186341001 від 20.07.2021 року. 
Вищевказаний договір укладений між сторонами у формі електронного документа з відповідними електронними підписами сторін.
Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний недійсним судом. Згідно з частиною першою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-383/2010 (провадження №14-308цс18) зроблений висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі не спростування презумпції правомірності договору усі права, набуті за ним сторонами правочину, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.
Відповідно до статті 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Закон України «Про електронну комерцію» (далі Закон) визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.
Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до частин сьомої, дванадцятої статті 11 Закону електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у визначеному статтею 12 цього Закону порядку, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Статтею 12 Закону встановлено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.
Норми статті 11 Закону відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису, так і електронного підпису, визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа і не може визнаватися недійсним лише через його електронну форму.
Відповідач здійснив дії, спрямовані на укладання кредитного договору шляхом заповнення заяви про надання (отримання) кредиту на сайті, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору, та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої, в подальшому, кредитодавцем перераховано грошові кошти.
Підписанням договору відповідач підтвердив, що він ознайомлений з усіма істотними умовами та йому надана вся інформація, передбачена вимогами чинного законодавства.
З огляду на викладене, враховуючи, що кредитний договір підписаний ОСОБА_1 за допомогою одноразового ідентифікатора, суд приходить до висновку, що позивачем належними та допустимими доказами підтверджено укладання з відповідачем правочину.
Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позичальником та відповідачем не був би укладений.
До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18 (провадження № 61-8449св19); від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19 (провадження № 61-7203св20), від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19 (провадження № 61-16243св20).
Відповідно до вимог частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
У силу статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
За ч. 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язані встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідачем порушено умови договору в частині своєчасного повернення грошових коштів, відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання за договором позики, тому позивачем правомірно пред`явлено вимогу до відповідача про стягнення основної суми боргу за договором у розмірі 2946, 80 грн.
Щодо доводів відповідача, що згідно довідки ТОВ «Київська торгово-інвестиційна компанія» борг згідно договору № 555150186341 від 21.06.2021 року ним погашено в сумі 6643,40 грн., суд зазначає, що цією довідкою підтверджено сплату відповідачем заборгованості по договору № 555150186341 шляхом перерахування коштів згідно умов договору позики (пролонгації) № 555150186341001, а саме процентів за користування попередньою позикою в сумі 1578 грн., що є умовою пролонгації позики на новий термін відповідно до умов п. 2.1. договору № 555150186341001.
Доказів сплати заборгованості в повному обсязі за договором позики № 555150186341 відповідачем до суду не надано.
Щодо вимог позивача в частині стягнення заборгованості по відсоткам у розмірі 3696,60 грн. суд зазначає наступне.
Згідно ч 1 ст 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Таким чином, проценти за користування грошовими коштами мають сплачуватись позичальником з моменту отримання грошових коштів і до закінчення дії кредитного договору, в даному випадку до дати повернення грошових коштів, після закінчення дії договору, позикодавець має право нараховувати відсотки встановлені ст. 625 ЦК України.
Відповідно до умов договору № 555150186341001, відповідач отримав грошові кошти в позику зі строком 30 днів.
Загальна вартість кредиту за погодженим графіком платежів становить основну суму кредиту 3000 грн., нараховані відсотки 1578 грн. 
Сторони домовились, що повернення позики та сплата процентів за користування здійснюється з графіком платежів, який є невід`ємною частиною цього договору
З огляду на викладене, відсотки за користування грошових коштів мають бути сплачені відповідачем на користь позивача за період з 21.07.2021 по 19.08.2021 рік та нараховуватись за відсотковою ставкою, виходячи з умов договору та орієнтованої загальної вартості кредиту. Враховуючи умови договору, з урахуванням принципу диспозитивності та заявлених до стягнення відсотків, сума грошових коштів за відсотками яка повинна бути стягнута з відповідача на користь позивача становить 1578 грн. 
Відповідачем заявлено щодо застосування строку позовної давності до спірних правовідносин.
Відповідно до статті 256 ЦК України, позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).
Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).
Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок (стаття 253 ЦК України).
Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).
За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (абзац перший частини п`ятої статті 261 ЦК України).
Отже, початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.
Договір позики № 555150186341001 від 20.07.2021 укладено на строк 30 днів, тобто до 19.08.2021 року. Позов подано до суду 26.03.2026 року.
Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30 березня 2020 року, який набрав чинності 02 квітня 2020 року, розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено пунктом 12.
Згідно пункту 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.
Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID - 19, спричиненої корона вірусом SARS-CоV-2» на всій території України встановлено карантин з 12 березня 2020 року до 30 червня 2023 року ( з урахуванням постанов Кабінету Міністрів України №392 від 20 травня 2020 року, №500 від 17 червня 2020 року, №641 від 22 липня 2020 року, №760 від 26 серпня 2020 року, №956 від 13 жовтня 2020 року, №1236 від 09 грудня 2020 року, №104 від 17 лютого 2021 року, №405 від 21 квітня 2021 року, №611 від 16 червня 2021 року, №855 від 11 серпня 2021 року, №981 від 22 вересня 2021 року, №1336 від 15 грудня 2021 року, №229 від 23 лютого 2022 року, №630 від 27 травня 2022 року, №928 від 19 серпня 2022 року, №1423 від 23 грудня 2022 року, №383 від 25 квітня 2023 року).
Постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 року №651 з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 року на всій території України відмінено карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.
Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України в Україні введено воєнний стану з 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався та діє на цей час.
17 березня 2022 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану №2120-IX від 15 березня 2022 року, яким внесено зміни до законодавчих актів України, зокрема розділ "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України доповнено пунктом 19 такого змісту: "19. У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії".
Законом України від 08 листопада 2023 року № 3450-IX пункт 19 було викладено у наступній редакції: «У період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану".
4 вересня 2025 року набрав чинності Закон України «Про внесення зміни до розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України щодо поновлення перебігу позовної давності» від 14.05.2025 № 4434-IX.
Ураховуючи викладене, позивачем не пропущено позовну давність при зверненні до суду, оскільки починаючи з березня 2020 року строк позовної давності продовжився на строк дії карантину, який тривав до 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 року, а починаючи з 24 лютого 2022 року строк позовної давності продовжився на строк дії в Україні воєнного стану, перебіг якого відновлено 04.09.2025 року.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку про необхідність частково задовольнити позовні вимоги ТОВ «Факторинг партнерс» та стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість за договором позики № 555150186341001 від 20.07.2021 року розмірі 4524,80 грн., з яких: заборгованість за основним боргом 2946,80 грн.; заборгованість за відсотками – 1578 грн.
Згідно ч.1ст.133ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно дост.141ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача.
Відповідно до положень статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 2263,04 грн. пропорційно розміру задоволених позовних вимог (68%).
Як вбачається з матеріалів справи, у прохальній частині позову міститься вимога про стягнення з відповідача 9000 грн. витрат на професійну правничу допомогу. На підтвердження надання правничої допомоги у визначеному розмірі, до матеріалів справи долучено: - копію договору про надання правової допомоги № 02-07/2024 від 01.07.2024 року, укладеного між ТОВ «Факторинг партнерс» та адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс», прайс-листа АО «Лігал Ассістанс» від 01.12.2025 року, заявку на надання юридичної допомоги № 2890 від 01.01.2026 року на загальну суму 9000 грн., витяг з Акту №27 про надання юридичної допомоги від 30.01.2026 року.
Відповідно до п. 1-4 ч. 4. ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатських робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3 обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Згідно із ч. 5 ст. 137 ЦПК України, у разі недотримання вимог ч. 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
За висновками Верховного Суду, викладеними у постанові ВС від 24.01.2019 у справі № 910/15944/17 при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін
Верховний Суд у постанові від 19 лютого 2024 року у справі № 490/7096/21 та від 22 травня 2024 року у справі № 205/5969/15-ц вказав, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд, за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу. У такому випадку суд, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення.
Враховуючи положення статті 141 ЦПК України, та з урахуванням характеру виконаної адвокатом роботи, обсягу фактично витраченого часу за надані послуги, а також розумності їхнього розміру, суд вважає за необхідне зменшити розмір судових витрат на професійну правничу допомогу та покласти на відповідача понесені позивачем судові витрати на оплату правничої допомоги адвоката в у розмірі 2000 грн., що буде відповідати критеріям розумності та справедливості. В іншій частині слід відмовити.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст.12,81,141,263-265,268, 280-289 ЦПК України, суд, -
У Х В А Л И В :
Позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг партнерс» до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовільнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг партнерс» заборгованість за договором позики № 555150186341001 від 20.07.2021 року у розмірі 4524,80 грн., з яких: заборгованість за основним боргом 2946,80 грн.; заборгованість за відсотками – 1578 грн., а також у повернення сплаченого судового збору в розмірі 2263,04 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2000 грн.
В решті вимог відмовити
Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Полтавського апеляційного суду шляхом подання в тридцятиденний строк з дня складення судового рішення апеляційної скарги.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» (місце знаходження: 03150 м. Київ, вул. Гедройця Єжи, 6, офіс 521, ЄДРПОУ 42640371).
Відповідач: ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 . 

Суддя         Олена Предоляк.