ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 травня 2026 року	справа № 380/7671/25	

Львівський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Карп`як Оксана Орестівна, розглянувши у письмовому провадженні в м. Львові в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Державного підприємства "Львіввугілля" в особі відокремленого підрозділу шахта "Відродження" до Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці про скасування постанови, -

в с т а н о в и в :

Державне підприємство "Львіввугілля" в особі відокремленого підрозділу шахта "Відродження" (адреса: вул. Богдана Хмельницького, 26, м. Сокаль, Червоноградський район, Львівська область, 80001; код ЄДРПОУ-32323256) (далі - позивач) звернувся в суд з позовом до Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці (адреса: пл. Міцкевича, 8,м. Львів,79005; код ЄДРПОУ-44778105) (далі - відповідач), в якому просить:
Визнати протиправною та скасувати постанову Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення №ЗХ/ЛВ/20610/088-ЗХ/ЛВ/4172/П023622/СВ-ФС від 03.04.2025.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що згідно постанови про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість 03.04.2025 заступник начальника Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці Вакула Андрій Ярославович, розглянувши справу про накладення штрафу та на підставі акта, складеного за результатами заходу державного контролю за додержанням законодавства про працю, здійсненого у зв`язку з невиконанням вимог припису від 19 лютого 2025 року №ЗХ/ЛВ/20610/088-ЗХ/ЛВ/4172/П023622 щодо порушень Відокремленим підрозділом «Шахта «Відродження» Державного підприємства «Львіввугілля» законодавства про працю встановив невиконання пунктів першого, третього, четвертого припису №ЗХ/ЛВ/20610/088/П від 31.07.2024, керуючись статтею 265 Кодексу законів про працю України, статтею 53 Закону України «Про зайнятість населення», Порядком накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого постановою КМУ від 17.07.2013 № 509 та на підставі абзацу 10 частини 2 статті 265 Кодексу законів про Працю України, вирішив: накласти на відокремленого підрозділу шахта "Відродження" Державного підприємства «Львіввугілля» штраф у розмірі 24000,00 гривень. Позивач вважає, що під "підприємством" розуміється суб`єкт господарювання - юридична особа, яка має самостійний баланс та яка структурно може мати філії, які входять до складу підприємства, і які не є юридичними особами та не вважаються самостійними суб`єктами господарювання. Відокремлений підрозділ «Шахта «Відродження» Державного підприємства «Львіввугілля» зареєстрований як філія (інший відокремлений підрозділ) з присвоєнням ідентифікаційного коду відокремленого підрозділу 26307842, що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, не є самостійною юридичною особою. В межах спірних правовідносин Відокремлений підрозділ «Шахта «Відродження» Державного підприємства «Львіввугілля» не може розглядатись як самостійний суб`єкт, на якого покладено обов`язок дотримання законодавства про працю, у сфері гігієни праці, охорони праці та промислової безпеки в частині дотримання вимог законодавства у сфері охорони праці та додержання законодавства про працю. Такий обов`язок покладено загалом на Державне підприємство «Львіввугілля». Позивач вважає, що відповідач дійшов помилкового висновку про накладення штрафу саме на Відокремлений підрозділ «Шахта «Відродження» Державного підприємства «Львіввугілля».
Представник відповідача подав відзив на позовну заяву, просить суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Вказує, що Верховний Суд у постанові від 26.04.2018 у справі № 823/708/17 дійшов висновку, що внесення припису про усунення виявлених порушень законодавства про працю, а також вжиття заходів щодо притягнення до відповідальності винних осіб є імперативною нормою, яка наділяє обов`язком інспектора вчиняти зазначені дії у разі виявлення даних порушень. Також, у преамбулі статті 265 КЗпП України зазначено, що у період дії воєнного стану у разі виконання в повному обсязі та у встановлений строк приписів про усунення порушень, виявлених під час здійснення позапланових заходів державного нагляду (контролю), штрафи, передбачені статтею 265, не застосовуються згідно із Законом № 2136-IX від 15.03.2022 з урахуванням змін, внесених Законом № 2352-IX від 01.07.2022. В оскаржуваній постанові про накладення штрафу як суб`єкт відповідальності зазначено державне підприємство «Львіввугілля», що свідчить про те, що штраф накладено саме на юридичну особу, яка має відповідний статус згідно з чинним законодавством України. Така вказівка не є випадковою — вона відповідає загальним принципам притягнення до юридичної відповідальності. Разом із цим у постанові також згадується відокремлений підрозділ підприємства — «Шахта «Відродження», а також зазначається код ЄДРПОУ цього підрозділу. Ця інформація має виключно ідентифікаційне значення та вказує на те, у межах якого структурного підрозділу юридичної особи було вчинено відповідне правопорушення. Тобто вказівка на відокремлений підрозділ у постанові не означає, що саме цей підрозділ є суб`єктом відповідальності, а лише деталізує обставини правопорушення — зокрема, місце його вчинення та організаційну одиницю, в межах якої воно сталося. Таким чином, відокремлений підрозділ «Шахта «Відродження» виконує допоміжну функцію у документі, і його згадка не змінює юридичної природи суб`єкта правопорушення. З урахуванням викладеного, можна дійти обґрунтованого висновку, що штраф накладено саме на державне підприємство «Львіввугілля» як на юридичну особу, яка виступає відповідальним суб`єктом у справі. Усі правові наслідки, пов`язані з постановою, зокрема обов`язок сплатити штраф, виникають у самої юридичної особи, а не у її структурного підрозділу.
Відповідно до пункту 3 частини 3 статті 246 КАС України, суд зазначає, ухвалою судді від 21.04.2025 відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі без повідомлення сторін, за наявними у справі доказами.
Суд, з`ясувавши обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, встановив наступне.
В період з 18.07.2024 по 31.07.2024 у Відокремленому підрозділі "Шахта "Відродження" Державного Підприємства "Львіввугілля" (далі – ВП "Шахта "Відродження" ДП "Львіввугілля") сфері гігієни праці, охорони праці та промислової безпеки проведено позаплановий захід державного нагляду (контролю) у формі перевірки на предмет додержання законодавства про працю у сфері гігієни праці, охорони праці та промислової безпеки у ВП "Шахта "Відродження" ДП "Львіввугілля". 
За результатами проведеного позапланового заходу державного контролю складено акт від 31.07.2024 №ЗХ/ЛВ/20610/259-088 та винесено припис про усунення виявлених порушень законодавства про працю від 31.07.2024 № ЗХ/ЛВ/20610/088/П у строк до 27.12.2024. 
У вказаний в приписі від 31.07.2024 № ЗХ/ЛВ/20610/088/П строк, ВП "Шахта "Відродження" ДП "Львіввугілля" не надано підтверджуючих документів про усунення порушення частини першої та другої статті 10 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» № 2136 (далі – Закон № 2136), частини другої статті 6 Закону № 2136, частини п`ятої статті 6 Закону № 2136. 
На підставі наказу від 03.02.2025 № 67/ЗХ-ЗК та направлення від 03.02.2025 №ЗХ/1/1969-25 інспекторами праці проведено захід державного контролю у формі перевірки на предмет додержання законодавства про працю в частині виконання вимог припису від 31.07.2024 № ЗХ/ЛВ/20610/088/П. 
В ході проведення позапланового заходу державного нагляду (контролю) у формі перевірки у ВП "Шахта "Відродження" ДП "Львіввугілля" встановлено, що пункти припису від 31.07.2024 № ЗХ/ЛВ/20610/088/П не виконано, а саме: 
Пункт перший припису №ЗХ/ЛВ/20610/088/П від 31.07.2024 не виконано - не усунуто порушення вимог частини першої статті 10 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», а саме, виплата заробітної плати не проводиться на умовах передбачених трудовим договором. Відповідно до умов Колективного договору, укладеного між адміністрацією ВП «Шахта «Відродження» ДП «Львіввугілля», Львівською територіальною організацією Профспілки працівників вугільної промисловості та Регіональним об`єднанням незалежної профспілки гірників України м. Червонограда, підприємство зобов`язується оплату праці працівників здійснювати в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснювати після виконання зобов`язань з оплати праці. Своєчасність i розміри виплати заробітної плати не можуть бути залежними від здійснення інших платежів і їх черговості. Виплату заробітної плати передбачено працівникам регулярно в робочі дні та в строки, встановлені y колективних договорах відокремлених підрозділів, але не пізніше 7 днів по закінченні періоду, за який проводиться така виплата. В ході перевірки встановлено, що заробітна плата працівникам ВП «Шахта «Відродження» ДП «Львіввугілля» виплачується з недотриманням умов, що визначені трудовим (колективним) договором, а саме: з порушенням строків виплати (пізніше 7 днів по закінченні періоду, за який проводиться така виплата). Так, станом на 19.02.2025 заборгованість з виплати заробітної плати працівникам, яка мала місце станом на 31.07.2024 у ВП «Шахта «Відродження» ДП «Львіввугілля» за лютий-травень 2024 року в сумі 43480 тис. грн виплачена. Проте, заробітна плата: - за грудня 2024 року виплачена: 20.12.2024, згідно платіжних інструкцій № 1921, 1922, 1923 від 20.12.2024; 26.12.2024, згідно платіжних інструкцій № 1983, 1984, 1985; 07.01.2025, згідно платіжних інструкцій № 44, 45, 46; 03.02.2025, згідно платіжних інструкцій № 167/7, 168/8, 169/9; 04.02.2025, згідно платіжних інструкцій № 198, 199, 200; - за січень 2025 року виплачена: 04.02.2025, згідно платіжних інструкцій № 210, 211, 212; 14.02.2025, згідно платіжних інструкцій № 285, 286, 289, 290, 291, 259,260,261. 
Пункт третій припису № ЗХ/ЛВ/20610/088/П від 31.07.2024 не виконано - не усунуто порушення вимог частини 2 статті 6 ЗУ №2136, якою передбачено, що для працівників, зайнятих на об`єктах критичної інфраструктури (в оборонній сфері, сфері забезпечення життєдіяльності населення тощо), яким відповідно до законодавства встановлюється скорочена тривалість робочого часу, тривалість робочого часу у період воєнного стану не перевищує 40 годин на тиждень. При огляді рапортів на відрядні і погодинні роботи за січень 2025 року «Шахта «Відродження» ДП «Львіввугілля» встановлено, що ОСОБА_1 - гірник очисного забою 5 розряду працював щоденно в першу зміну з п`ятниці по середу включно, тобто з 10.01.2025 по 22.01.2025 - 13 робочих днів впродовж тижня, встановлена законодавством тривалість робочого часу даного працівника становить 30 год на тиждень. Працівнику за посадою гірник очисного забою 5 розряду встановлено скорочена тривалість робочого часу Враховуючи вищенаведене, має місце порушення вимог частини другої статті 10 ЗУ № 2136. 
Пункт четвертий припису № ЗХ/ЛВ/20610/088/П від 31.07.2024 не виконано - не усунуто порушення вимог частини п`ятої статті 6 ЗУ № 2136, якою встановлено, що тривалість щотижневого безперервного відпочинку становить не менше ніж 24 годин. При огляді рапортів на відрядні і погодинні роботи за січень 2025 року «Шахта «Відродження» ДП «Львіввугілля» встановлено, що ОСОБА_1 гірник очисного забою 5 розряду працював щоденно в першу зміну з п`ятниці по середу включно, тобто з 10.01.2025 по 22.01.2025 - 13 робочих днів впродовж тижня, встановлена законодавством тривалість робочого часу даного працівника становить 30 год на тиждень. Враховуючи вищенаведене, має місце порушення вимог частини п`ятої статті 10 ЗУ № 2136. Враховуючи наведене, у ВП "Шахта "Відродження" ДП "Львіввугілля" надалі має місце порушення вимог частини першої статті 10, частини другої статті 6 та частини п`ятої статті 6 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану».
За результатами проведеного заходу державного нагляду (контролю) складено акт від 19.02.2025 №ЗХ/ЛВ/20610/088-ЗХ/ЛВ/4172/П023622, яким зафіксовано порушення вимог законодавства про працю.
Так, повідомленням про одержання документів від 04.03.2025 № ЗХ/3.1/3845-25 ВП "Шахта "Відродження" ДП "Львіввугілля" повідомлено про те, що уповноваженою особою одержано акт від 19.02.2025 №ЗХ/ЛВ/20610/088-ЗХ/ЛВ/4172/П023622, складений за результатами заходу державного контролю за додержанням законодавства про працю, здійсненого у зв`язку з невиконанням вимог припису. Одночасно з повідомленням про одержання документів Міжрегіональним управлінням на адресу Позивача скеровано рішення щодо розгляду справи про накладення штрафу від 04.03.2025 №ЗХ/ЛВ/20610/088-ЗХ/ЛВ/4172/П023622/СВ, яким ВП "Шахта "Відродження" ДП "Львіввугілля" повідомлено, що розгляд справи про накладення штрафу відбудеться 03.04.2025. Вказаний лист надіслано на адресу позивача 04.03.2025.
Згідно постанови про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість 03.04.2025 заступник начальника Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці Вакула Андрій Ярославович, розглянувши справу про накладення штрафу та на підставі акта, складеного за результатами заходу державного контролю за додержанням законодавства про працю, здійсненого у зв`язку з невиконанням вимог припису від 19 лютого 2025 року №ЗХ/ЛВ/20610/088-ЗХ/ЛВ/4172/П023622 щодо порушень Відокремленим підрозділом «Шахта «Відродження» Державного підприємства «Львіввугілля» законодавства про працю встановив невиконання пунктів першого, третього, четвертого припису №ЗХ/ЛВ/20610/088/П від 31.07.2024, керуючись статтею 265 Кодексу законів про працю України, статтею 53 Закону України «Про зайнятість населення», Порядком накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого постановою КМУ від 17.07.2013 № 509 та на підставі абзацу 10 частини 2 статті 265 Кодексу законів про Працю України, вирішив: накласти на відокремленого підрозділу шахта "Відродження" Державного підприємства «Львіввугілля» штраф у розмірі 24000,00 гривень.
Вважаючи постанову відповідача про накладення штрафу протиправною, позивач звернувся з відповідним позовом до суду.
При вирішенні спору суд застосовує такі нормативно-правові акти.
Частиною другою статті 19 Конституції Україні передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частини першої статті 259 Кодексу законів про працю України державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Згідно із пунктом 1 Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2015 року № 96 Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства, і який реалізує державну політику з питань, зокрема, нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю.
Абзацом першим пункту 7 цього ж Положення передбачено, що Держпраці здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.
Постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 11 лютого 2015 року утворено як юридичну особу публічного права територіальний орган Державної служби з питань праці - Головне управління Держпраці у Львівській області.
Наказом Державної служби з питань праці № 84 від 03 серпня 2018 року затверджено Положення про Головне управління Держпраці у Львівській області.
Відповідно до пункту 1 Положення про Головне управління Держпраці у Львівській області Головне управління Державної служби України з питань праці у Львівській області (далі - Управління Держпраці) є територіальним органом Державної служби України з питань праці, що їй підпорядковується.
Згідно із підпунктом 5 пункту 4 Положення про Головне управління Держпраці у Львівській області Управління Держпраці відповідно до покладених на нього завдань здійснює державний контроль за дотриманням законодавства про працю юридичними особами, у тому числі їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами, та фізичними особами, які використовують найману працю.
Підпунктом 50 пункту 4 Положення про Головне управління Держпраці у Львівській області Управління Держпраці встановлено, що Управління Держпраці відповідно до покладених на нього завдань накладає у випадках, передбачених законом, штрафи за порушення законодавства, невиконання розпоряджень посадових осіб Управління Держпраці.
Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначає Закон України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» № 877-V від 05 квітня 2007 року (далі - Закон № 877-V).
Згідно із частиною першою статті 2 Закону № 877-V дія цього Закону поширюється на відносини, пов`язані зі здійсненням державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.
Абзацом другим частини першої статті 1 Закону № 877-V визначено, що державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.
Відповідно до абзацу першого частини першої статті 5 Закону № 877-V планові заходи здійснюються відповідно до річних планів, що затверджуються органом державного нагляду (контролю) не пізніше 1 грудня року, що передує плановому. Внесення змін до річних планів здійснення заходів державного нагляду (контролю) не допускається, крім випадків зміни найменування суб`єкта господарювання та виправлення технічних помилок.
Згідно із абзацом четвертим частини першої статті 6 Закону № 877-V підставами для здійснення позапланових заходів є перевірка виконання суб`єктом господарювання приписів, розпоряджень або інших розпорядчих документів щодо усунення порушень вимог законодавства, виданих за результатами проведення попереднього заходу органом державного нагляду (контролю).
При цьому, частиною восьмою статті 7 Закону № 877-V визначено, що припис - обов`язкова для виконання у визначені строки письмова вимога посадової особи органу державного нагляду (контролю) суб`єкту господарювання щодо усунення порушень вимог законодавства. Припис не передбачає застосування санкцій щодо суб`єкта господарювання. Припис видається та підписується посадовою особою органу державного нагляду (контролю), яка здійснювала перевірку.
За змістом частини шостої статті 7 Закону № 877-V за результатами здійснення планового або позапланового заходу посадова особа органу державного нагляду (контролю) складає акт.
Відповідно до абзаців другого, п`ятого, шостого частини першої статті 8 Закону № 877-V орган державного нагляду (контролю) в межах повноважень, передбачених законом, під час здійснення державного нагляду (контролю) має право: вимагати від суб`єкта господарювання усунення виявлених порушень вимог законодавства; надавати (надсилати) суб`єктам господарювання обов`язкові для виконання приписи про усунення порушень і недоліків; застосовувати санкції до суб`єктів господарювання, їх посадових осіб та вживати інших заходів у межах та порядку, визначених законом.
Постановою Кабінету Міністрів України № 823 від 21 серпня 2019 року «Деякі питання здійснення державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю» затверджені Порядок здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю (далі - Порядок) та Порядок здійснення державного нагляду за додержанням законодавства про працю.
Пунктом першим Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю встановлено, що цей Порядок визначає процедуру здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (зокрема їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю (далі - об`єкт відвідування), з урахуванням особливостей, визначених Конвенцією Міжнародної організації праці № 81 1947 року про інспекцію праці у промисловості й торгівлі, ратифікованою Законом України від 08 вересня 2004 року № 1985-IV, Конвенцією Міжнародної організації праці № 129 1969 року про інспекцію праці в сільському господарстві, ратифікованою Законом України від 08 вересня 2004 року № 1986-IV, та Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» (далі - Закон).
Заходи державного контролю за додержанням законодавства про працю, крім заходів з питань виявлення неоформлених трудових відносин, здійснюються відповідно до вимог Закону та з урахуванням пунктів 2-4 цього Порядку.
Відповідно до пунктів 16, 17, 18, 20, 22 Порядку за результатами інспекційного відвідування складаються акт інспекційного відвідування (далі - акт) і в разі виявлення порушень вимог законодавства про працю - припис щодо їх усунення та попередження про відповідальність за порушення законодавства про працю.
Акт складається в останній день інспекційного відвідування у двох примірниках, які підписуються інспектором праці, що його проводив, та об`єктом відвідування або уповноваженою ним особою.
Один примірник акта залишається в об`єкта відвідування.
Другий примірник акта залишається в інспектора праці.
Якщо об`єкт відвідування не погоджується з викладеною в акті інформацією, акт підписується із зауваженнями, які є його невід`ємною частиною.
Зауваження можуть бути подані об`єктом відвідування не пізніше трьох робочих днів після дня підписання акта. Письмова вмотивована відповідь на зауваження надається інспектором праці не пізніше ніж через три робочих дні з дати їх надходження.
Припис є обов`язковою для виконання у визначені строки письмовою вимогою інспектора праці про усунення об`єктом відвідування порушень вимог законодавства про працю, виявлених під час інспекційного відвідування.
Стан виконання припису перевіряється після закінчення зазначеного в ньому строку виконання. Якщо об`єкт відвідування не надав відповіді або надав її в обсязі, недостатньому для підтвердження факту виконання припису, проводиться інспекційне відвідування з підстави, наведеної у підпункті 11 пункту 5 цього Порядку.
Постановою Кабінету Міністрів України № 509 від 17 липня 2013 року затверджено Порядок накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення (далі - Порядок № 509).
Відповідно до пункту 1 Порядку № 509 цей Порядок визначає механізм накладення на суб`єктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, передбачених частиною другою статті 265 Кодексу законів про працю України та частинами другою - сьомою статті 53 Закону України «Про зайнятість населення» (далі - штрафи).
Пунктом другим Порядку № 509 передбачено, що штрафи накладаються Головою Держпраці, його заступниками, керівниками територіальних органів Держпраці та їх заступниками (з підстав, визначених абзацами третім - сьомим цього пункту), керівниками виконавчих органів міських рад міст обласного значення, сільських, селищних, міських рад об`єднаних територіальних громад та їх заступниками (з підстав, визначених абзацами четвертим - шостим цього пункту) (далі - уповноважені посадові особи).
Штрафи накладаються на підставі, зокрема, акта, складеного за результатами заходу державного контролю за додержанням законодавства про працю або зайнятість населення, здійсненого у зв`язку з невиконанням вимог припису.
Відповідно до абзацу другого Порядку № 509 за результатами розгляду справи уповноважена посадова особа на підставі документів, зазначених в абзацах третьому - сьомому пункту 2 цього Порядку, складає постанову про накладення штрафу.
Відповідно до частини 2 статті 265 Кодексу законів про працю України юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу.
Суд наголошує, що позивач не заперечує указані органом Держпраці у спірній постанові про накладення штрафу уповноваженими посадовими порушення законодавства про працю, а лише вказує на те, що під "підприємством" розуміється суб`єкт господарювання- юридична особа, яка має самостійний баланс та яка структурно може мати філії, які входять до складу підприємства, і які не є юридичними особами та не вважаються самостійними суб`єктами господарювання. Відокремлений підрозділ «Шахта «Відродження» Державного підприємства «Львіввугілля» зареєстрований як філія (інший відокремлений підрозділ) з присвоєнням ідентифікаційного коду відокремленого підрозділу 26307842, що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, не є самостійною юридичною особою. В межах спірних правовідносин Відокремлений підрозділ «Шахта «Відродження» Державного підприємства «Львіввугілля» не може розглядатись як самостійний суб`єкт, на якого покладено обов`язок дотримання законодавства про працю, у сфері гігієни праці, охорони праці та промислової безпеки в частині дотримання вимог законодавства у сфері охорони праці та додержання законодавства про працю. Такий обов`язок покладено загалом на Державне підприємство «Львіввугілля». Позивач вважає, що відповідач дійшов помилкового висновку про накладення штрафу саме на Відокремлений підрозділ «Шахта «Відродження» Державного підприємства «Львіввугілля».
Представник відповідача у відзиві на позовну заяву вказав, що в оскаржуваній постанові про накладення штрафу як суб`єкт відповідальності зазначено державне підприємство «Львіввугілля», що свідчить про те, що штраф накладено саме на юридичну особу, яка має відповідний статус згідно з чинним законодавством України. Така вказівка не є випадковою — вона відповідає загальним принципам притягнення до юридичної відповідальності. Разом із цим у постанові також згадується відокремлений підрозділ підприємства — «Шахта «Відродження», а також зазначається код ЄДРПОУ цього підрозділу. Ця інформація має виключно ідентифікаційне значення та вказує на те, у межах якого структурного підрозділу юридичної особи було вчинено відповідне правопорушення. Тобто вказівка на відокремлений підрозділ у постанові не означає, що саме цей підрозділ є суб`єктом відповідальності, а лише деталізує обставини правопорушення — зокрема, місце його вчинення та організаційну одиницю, в межах якої воно сталося. Таким чином, відокремлений підрозділ «Шахта «Відродження» виконує допоміжну функцію у документі, і його згадка не змінює юридичної природи суб`єкта правопорушення. З урахуванням викладеного, можна дійти обґрунтованого висновку, що штраф накладено саме на державне підприємство «Львіввугілля» як на юридичну особу, яка виступає відповідальним суб`єктом у справі. Усі правові наслідки, пов`язані з постановою, зокрема обов`язок сплатити штраф, виникають у самої юридичної особи, а не у її структурного підрозділу.
Суд критично оцінює вказані аргументи з огляду на наступне.
Суд відхиляє посилання відповідача на те, що в оскаржуваній постанові про накладення штрафу як суб`єкт відповідальності зазначено державне підприємство «Львіввугілля», що свідчить про те, що штраф накладено саме на юридичну особу, яка має відповідний статус згідно з чинним законодавством України, оскільки, як встановив суд, згідно постанови про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість 03.04.2025 заступник начальника Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці Вакула Андрій Ярославович, розглянувши справу про накладення штрафу та на підставі акта, складеного за результатами заходу державного контролю за додержанням законодавства про працю, здійсненого у зв`язку з невиконанням вимог припису від 19 лютого 2025 року №ЗХ/ЛВ/20610/088-ЗХ/ЛВ/4172/П023622 щодо порушень Відокремленим підрозділом «Шахта «Відродження» Державного підприємства «Львіввугілля» законодавства про працю встановив невиконання пунктів першого, третього, четвертого припису №ЗХ/ЛВ/20610/088/П від 31.07.2024, керуючись статтею 265 Кодексу законів про працю України, статтею 53 Закону України «Про зайнятість населення», Порядком накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого постановою КМУ від 17.07.2013 № 509 та на підставі абзацу 10 частини 2 статті 265 Кодексу законів про Працю України, вирішив: накласти на відокремленого підрозділу шахта "Відродження" Державного підприємства «Львіввугілля» штраф у розмірі 24000,00 гривень.
Окрім цього, повне найменування суб`єкта господарювання відповідно до оскарженої постанови - відокремлений підрозділ "Шахта Відродження" Державного підприємства "Львіввугілля".
Суд наголошує на тому, що в оскарженій постанові відповідач самостійно не вказує державне підприємство «Львіввугілля», а вказує лише відокремлений підрозділ "Шахта Відродження" Державного підприємства "Львіввугілля".
Отже ключовим для вирішення спору є питання, чи притягнуто належного суб`єкта правопорушення до відповідальності.
Як вже зазначав суд, відповідно до частини 2 статті 265 Кодексу законів про працю України юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу.
Згідно із частинами першою та шостою статті 55 Господарського кодексу України суб`єктами господарювання визнаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов`язків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов`язаннями в межах цього майна, крім випадків, передбачених законодавством.
Суб`єкти господарювання, зазначені у пункті першому частини другої цієї статті, мають право відкривати свої філії, представництва, інші відокремлені підрозділи без створення юридичної особи.
Відповідно до частини четвертої статті 64 Господарського кодексу України підприємство має право створювати філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи, погоджуючи питання про розміщення таких підрозділів підприємства з відповідними органами місцевого самоврядування в установленому законодавством порядку. Такі відокремлені підрозділи не мають статусу юридичної особи і діють на основі положення про них, затвердженого підприємством. Підприємства можуть відкривати рахунки в установах банків через свої відокремлені підрозділи відповідно до закону.
Згідно з вимогами статті 80 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) юридичною особою є організація, створена і зареєстрована у встановленому законом порядку.
Юридична особа наділяється цивільною правоздатністю і дієздатністю, може бути позивачем та відповідачем у суді.
Відповідно до частин першої та третьої статті 95 ЦК України філією є відокремлений підрозділ юридичної особи, що розташований поза її місцезнаходженням та здійснює всі або частину її функцій.
Філії та представництва не є юридичними особами. Вони наділяються майном юридичної особи, що їх створила, і діють на підставі затвердженого нею положення.
Згідно із частиною першою та другою статті 96 ЦК України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями. Юридична особа відповідає за своїми зобов`язаннями усім належним їй майном.
Згідно частини 2 статті 265 КЗпП України лише юридичні та фізичні особи - підприємці можуть бути суб`єктами відповідальності у вигляді штрафу за порушення законодавство про працю, які передбачені цією частиною статті.
Суд вказує на те, що відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 08.04.2024 у справі №320/3189/21:
"Пунктом 3.2. Положення про Філію «Укрінтеравтосервіс-Одеса» (далі також Положення) передбачено, що філія не є юридичною особою, виступає у взаємовідносинах із іншими юридичними та фізичними особами, в тому числі державними органами, від імені Підприємства, відповідно до наданих доручень та довіреностей, в межах, визначених Підприємством та дозволених чинним законодавством.
Згідно із пунктом 3.3 Положення про Філію вносяться до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, Філія має окремий ідентифікацій код, береться на облік платника податків.
Згідно частини 2 статті 265 КЗпП України лише юридичні та фізичні особи - підприємці можуть бути суб`єктами відповідальності у вигляді штрафу за порушення законодавство про працю, які передбачені цією частиною статті.
На противагу твердженню суду апеляційної інстанції, Верховний Суд, з урахуванням визначення в частині 2 статті 265 КЗпП України саме юридичної або фізичної особи - підприємці в якості суб`єкта відповідальності не ототожнює наявне у філії право укладати трудові договори з визначеним законом суб`єктом відповідальності за порушення вимог цього закону.
Право юридичної особи визначати суб`єкта уповноваженого на укладання договорів не змінює приписів частини 2 статті 265 КЗпП України щодо суб`єкта відповідальності.
За такого правового регулювання та встановлених обставин, колегія суддів дійшла висновку, що Філія «Укрінтеравтосервіс-Одеса», яка є структурним підрозділом Українського державного підприємства по обслуговуванню іноземних та вітчизняних автотранспортних засобів «Укрінтеравтосервіс», не є юридичною особою та не є суб`єктом відповідальності за приписами частини 2 статті 265 КЗпП України.
Отже, в розумінні вимог частини 2 статті 2 КАС України постанова відповідача про накладення штрафу № ОД1012/1577/АВ/П/ТД-ФС від 26 грудня 2020 року не може вважатись такою, яка прийнята з урахуванням всіх обставин та вимог закону, оскільки застосована не до того суб`єкта, який має відповідати, відповідно є протиправною та підлягає скасуванню."
Як встановив суд, відокремлений підрозділ «Шахта «Відродження» Державного підприємства «Львіввугілля» зареєстрований як філія (інший відокремлений підрозділ) з присвоєнням ідентифікаційного коду відокремленого підрозділу 26307842, що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, не є самостійною юридичною особою.
Суд наголошує, що притягнення до відповідальності відокремленого підрозділу до відповідальності за порушення законодавства про працю суперечить змісту частини 2 статті 265 КЗпП України.
Суд відхиляє посилання відповідача, відповідно до яких, у постанові також згадується відокремлений підрозділ підприємства — «Шахта «Відродження», а також зазначається код ЄДРПОУ цього підрозділу. Ця інформація має виключно ідентифікаційне значення та вказує на те, у межах якого структурного підрозділу юридичної особи було вчинено відповідне правопорушення. Тобто вказівка на відокремлений підрозділ у постанові не означає, що саме цей підрозділ є суб`єктом відповідальності, а лише деталізує обставини правопорушення — зокрема, місце його вчинення та організаційну одиницю, в межах якої воно сталося. Таким чином, відокремлений підрозділ «Шахта «Відродження» виконує допоміжну функцію у документі, і його згадка не змінює юридичної природи суб`єкта правопорушення, оскільки такі прямо суперечать змісту оскарженого рішення.
Жодних доказів того, що штраф накладено саме на державне підприємство «Львіввугілля» як на юридичну особу, яка виступає відповідальним суб`єктом у справі відповідачем не надано.
Як зазначає відповідач, відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 22.05.2020 року у справі № 825/2328/16, що стосується порушення процедури прийняття рішення суб`єктом владних повноважень, зазначено наступне: «При цьому, Верховний Суд зазначає, що порушення процедури прийняття рішення суб`єктом владних повноважень саме по собі може бути підставою для визнання його протиправним та скасування у разі, коли таке порушення безпосередньо могло вплинути на зміст прийнятого рішення. Певні дефекти адміністративного акта можуть не пов`язуватись з його змістом, а стосуватися процедури його ухвалення. У такому разі можливі дві ситуації: внаслідок процедурного порушення такий акт суперечитиме закону (тоді акт є нікчемним), або допущене порушення не вплинуло на зміст акта (тоді наслідків для його дійсності не повинно наставати взагалі). Отже, саме по собі порушення процедури прийняття акта не повинно породжувати правових наслідків для його дійсності, крім випадків, прямо передбачених законом. Верховний Суд наголошує, що, у відповідності до практики Європейського Суду з прав людини, скасування акта адміністративного органу з одних лише формальних мотивів не буде забезпечувати дотримання балансу принципу правової стабільності та справедливості. Таким чином, ключовим питанням при наданні оцінки процедурним порушенням, допущеним під час прийняття суб`єктом владних повноважень рішення, є співвідношення двох базових принципів права: «протиправні дії не тягнуть за собою правомірних наслідків» і, на противагу йому, принцип «формальне порушення процедури не може мати наслідком скасування правильного по суті рішення». Аналогічний вимір суттєвості порушень застосовує Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ), який у своїх рішеннях демонструє виважений підхід до оцінки характеру допущених порушень належної процедури з точки зору їх можливого впливу на загальну справедливість судового розгляду. Метод «оцінки справедливості процесу в цілому» не передбачає дослідження правомірності будь-якої окремої процесуальної дії у відриві від інших етапів процесу. По суті, ЄСПЛ у своїх рішеннях акцентує увагу на необхідності з`ясувати, «чи перетворили допущені порушення (в контексті конкретних обставин справи) судовий розгляд у цілому на несправедливий». Тобто, межею, що розділяє істотне (фундаментальне) порушення від неістотного, є встановлення такої обставини: чи могло бути іншим рішення суб`єкта владних повноважень за умови дотримання ним передбаченої законом процедури його прийняття.
З огляду на викладене, суд вказує, що за умови дотримання відповідачем передбаченої законом процедури прийняття рішення, суб`єктом, що притягається до відповідальності за порушення законодавства про працю, була б юридична особа, державне підприємство «Львіввугілля», на чому безпідставно наполягає відповідач, вказуючи що штраф накладено саме на державне підприємство «Львіввугілля» як на юридичну особу, яка виступає відповідальним суб`єктом у справі, оскільки вказане підприємство в оскарженій постанові не згадується.
Таким чином, суд вказує на те, що вказане порушення є істотним (фундаментальним) порушенням, що вказує на протиправність постанови Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення №ЗХ/ЛВ/20610/088-ЗХ/ЛВ/4172/П023622/СВ-ФС від 03.04.2025, а тому її слід скасувати.
Згідно із частиною другою статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Згідно з вимогами статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та, враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов висновку що позов слід задоволити повністю.
Згідно із частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
За подання позовної заяви в електронній формі позивач сплатив судовий збір в сумі 2422,40 грн згідно із платіжною інструкцією від 16.04.2025 № 626.
Відтак, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 2422,40 грн.
Керуючись ст.ст. 72,77,94, 241 -246, 262, 295 КАС України, суд

в и р і ш и в :

Позов задовольнити повністю.
Визнати протиправною та скасувати постанову Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення №ЗХ/ЛВ/20610/088-ЗХ/ЛВ/4172/П023622/СВ-ФС від 03.04.202.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці (адреса: пл. Міцкевича, 8,м. Львів,79005; код ЄДРПОУ - 44778105) на користь Державного підприємства "Львіввугілля" в особі відокремленого підрозділу шахта "Відродження" (адреса: вул. Богдана Хмельницького, 26, м. Сокаль, Червоноградський район, Львівська область, 80001; код ЄДРПОУ-32323256) судовий збір у розмірі 2422,40 грн.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Суддя	Карп`як Оксана Орестівна