ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
пр. Волі, 54а, м. Луцьк, 43010, тел./факс 72-41-10
E-mail: inbox@vl.arbitr.gov.ua Код ЄДРПОУ 03499885

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
РІШЕННЯ
 10 червня 2026 року 	Справа № 903/192/26	

Суддя Господарського суду Волинської області Вороняк А.С., за участі секретаря судового засідання Коритан Л.Ю, розглянувши справу
за позовом Комунального підприємства «Луцька міська клінічна стоматологічна поліклініка»
до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Україна Інжиніринг»
про стягнення 586455,90 грн,

за участі представників-учасників справи:
від позивача: Кулібаба О.О., довіреність від 26.01.2026 (поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів);
від відповідача: Хвищук Н.В., адвокат, ордер серії АС№1178144 від 11.03.2026.

Права та обов`язки учаснику судового процесу роз`яснені відповідно до ст.ст. 42, 46 ГПК України.
Відводу складу суду не заявлено.
Запис розгляду судової справи здійснюється за допомогою технічних засобів, а саме: підсистеми відеоконференцзв`язку ЄСІТС.

Суть спору: 02.03.2026 через систему «Електронний суд» Комунальне підприємство «Луцька міська клінічна стоматологічна поліклініка» звернулось з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Україна Інжиніринг» про стягнення 586455,90 грн, з них 428 070,00 грн – штраф та 158 385, 90 грн – пеня.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем договору №344 про закупівлю робіт від 31.07.2025 в частині своєчасного виконання робіт, у зв`язку з чим нараховують штрафні санкції.
Ухвалою суду від 06.03.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначити на 01.04.2026. Запропоновано відповідачу подати суду в порядку статей 165, 178 Господарського процесуального кодексу України не пізніше п`ятнадцяти днів з дня вручення даної ухвали відзив на позов і всі документи, що підтверджують заперечення проти позову при їх наявності, одночасно копію відзиву надіслати позивачу, докази чого подати суду. Запропоновано позивачу подати суду: відповідь на відзив та наявні докази – в строк 5 днів з дня його отримання, з врахуванням вимог ст. ст. 166, 184 ГПК України, копію відповіді на відзив з додатками надіслати відповідачу, докази надіслання надати суду; відповідачу – заперечення на відповідь позивача, протягом 5-ти днів з дня отримання відповіді на відзив з доказами надіслання позивачу. Запропоновано позивачу конкретизувати прохальну частину позовної заяви з зазначенням усіх складових ціни позову про якій йдеться у тексті позовної заяви.
12.03.2026 через систему «Електронний суд» від відповідача надійшла заява про вступ у справу як представника у якій просить суд залучити адвоката Хвищук Н.В. у справу в якості представника відповідача. Надати доступ до електронної справи №903/192/26 в підсистемі «Електронний суд». Дана заява долучена до матеріалів справи.
23.03.2026 через систему “Електронний суд” надійшла заява від представника Комунального підприємства «Луцька міська клінічна стоматологічна поліклініка» про проведення усіх судових засідань в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду в системі відеоконференцзв`язку ВКЗ.
24.03.2026 через систему «Електронний суд» від відповідача надійшов відзив на позовну заяву у якому просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог. При цьому, зазначає, що в порушення п. 2.1 та п.п. 4.1.1 п. 4.1 договору, замовником неодноразово порушувались умови договору щодо коригування кошторисної та договірної документації та в результаті ненадання підряднику затвердженої скоригованої та коректної проектної документації. Замовником не було надано повного фронту робіт та вихідних даних, а також не було сприяння підряднику у виконанні робіт. 08.12.2025 року (за три тижні до кінцевого строку виконання робіт) замовник офіційно звернувся до КП «Волиньпроект» листом № 03-10/499 з вимогою відкоригувати кошторисну документацію по об`єкту через виявлені недоліки. Неможливо вимагати від підрядника своєчасного завершення робіт до 31.12.2025, якщо сам замовник у грудні ще вносить суттєві зміни до проєкту. Зміщення строків виконання робіт за договором №344 є прямим наслідком дій позивача щодо збільшення обсягів робіт та зміни їхньої черговості, що згідно з ч. 4 ст. 612 ЦК України звільняє відповідача від відповідальності за прострочення, оскільки воно стало наслідком обставин, за які відповідач не відповідає. Як вбачається з матеріалів справи, Акти №1,2,3,4 були підписані позивачем та останнім не були виявлені відступи від умов договору підряду або інші недоліки. Оскільки замовник не надав чітких рішень щодо оздоблення стін та коригував проектно-кошторисну документацію, підрядник, діючи виключно в рамках закону (ст. 847, 848, 851 ЦК України), направив замовнику лист №39-32 від 10.12.2025 р. про припинення (зупинення) робіт. Крім того, фінансова бездіяльність замовника створила штучний дефіцит обігових коштів у відповідача. Як наслідок, підрядник був позбавлений можливості своєчасно закуповувати будівельні матеріали та виплачувати заробітну плату, що перебуває у прямому причинно-наслідковому зв`язку із затримкою графіка виконання робіт. У зв`язку з порушенням замовника свого обов`язку щодо сприяння підрядникові у виконанні роботи, відповідач звернувся до позивача з вимогою №14-5 від 05.03.2026 про стягнення збитків у вигляді упущеної вигоди за договором №344 від 31.07.2025 (копія додається). Вважають, що в даному випадку повністю відсутня вина підрядника, оскільки підрядник діяв послідовно та добросовісно, постійно проводячи комунікацію з замовником та виконуючи роботи по договору в межах допуску до майданчика замовником. Крім відсутності вини відповідача, слід звернути увагу суду, що на те, що нарахування штрафних санкцій у розмірі 586 455,90 грн (пеня 158 385,90 грн (на підставі п. 10.3 договору) та штраф 428 070,00 грн (на підставі п. 10.4 договору)) складає 13,7 % від всієї договірної ціни робіт. Однак, по даному договору підрядником було отримано значно менший прибуток, ніж передбачено умовами договору, у зв`язку із коригуванням проектної документації та ненадання доступу до приміщень замовником. Таким чином, замовник діяв недобросовісно, оскільки сума штрафних санкцій очевидно є неспівмірною, так як наслідки невиконання боржником зобов`язань вочевидь більш вигідні для кредитора, ніж належне виконання такого зобов`язання. Усі вищенаведені факти у своїй сукупності (неповний допуск до об`єкта, дефектний проєкт і його зміна у грудні, затримки з фінансуванням, додаткові роботи) свідчать про те, що саме Комунальне підприємство «Луцька міська клінічна стоматологічна поліклініка», як замовник, не виконало своїх зобов`язань за договором. Даний відзив долучений до матеріалів справи.
25.03.2026 через систему «Електронний суд» від позивача надійшло клопотання про уточнення позовних вимог у якому просить суд розглядати справу з урахуванням уточнених позовних вимог, а саме про стягнення з відповідача грошових коштів у розмірі 586 455,90 грн, з яких: 428 070,00 грн – штраф у розмірі 10% від ціни Договору; 158 385, 90 грн – пеня у розмірі 0,1% від ціни Договору за кожен день прострочення. Дане клопотання долучене до матеріалів справи.
Ухвалою суду від 30.03.2026 заяву представника Комунального підприємства «Луцька міська клінічна стоматологічна поліклініка» про проведення судових засідань у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів в системі відеоконференцзв`язку ВКЗ задоволено. Постановлено подальші судові засідання за участю представника Комунального підприємства «Луцька міська клінічна стоматологічна поліклініка» Кулібаби О. О. по справі № 903/192/26 проводити в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів в системі відеоконференцзв`язку ВКЗ.
31.03.2026 через систему «Електронний суд» від позивача надійшла відповідь на відзив. При цьому, просить суд поновити строк на подання доказів. У відповіді на відзив зокрема зазначають, що жодне положення договору не покладає на замовника обов?язку звільнити всі приміщення клініки одночасно для проведення ремонтних робіт. Більше того, сам по собі такий підхід є нелогічним, оскільки комунальне підприємство об?єктивно не могло припинити надання медичних послуг територіальній громаді, військовослужбовцям та іншим особам, які отримують допомогу в межах державних і місцевих програм, лише з підстав проведення поточного ремонту приміщень, які не перебували в аварійному стані. Фактично між замовником і підрядником було погоджено поетапний порядок виконання робіт: спочатку – у правому крилі приміщення та туалетах, далі – у лівому крилі приміщення, а на завершення – у фойє. Такий порядок не був односторонньо нав?язаний замовником, а відповідав погодженому сторонами способу виконання робіт з урахуванням необхідності безперервного функціонування закладу охорони здоров?я. Показово, що навіть за такого порядку виконання робіт підрядник із простроченням завершив лише праве крило приміщення та один туалет. Це, навпаки, свідчить не про перешкоди з боку Замовника, а про неналежну організацію робіт самим підрядником. Разом з тим жодних заперечень, зауважень чи претензій щодо ненадання доступу одночасно до всіх приміщень клініки підрядник замовнику не заявляв. По-друге, на підтвердження нібито наявних заперечень з цього приводу представник відповідача долучив до відзиву на позовну заяву невідомі за походженням пояснення, доповідні записки та інші внутрішні звернення працівників товариства до його керівника, а також журнали реєстрації вхідної та вихідної кореспонденції. До таких документів позивач ставиться критично, оскільки відсутні належні докази того, коли саме вони були фактично складені. Водночас із того, що можливо встановити, вбачається, що зазначені журнали використовувалися виключно для листування з КП «ЛМКСП» та для реєстрації внутрішніх документів працівників товариства, адресованих директору з питань виконання ремонтних робіт. З огляду на те, що ТОВ «Україна Інжиніринг» фактично не висловлювало замовнику жодних заперечень, зауважень чи претензій щодо ненадання повного «фронту робіт», є підстави вважати, що ці документи подані виключно з метою виправдання неналежного виконання зобов?язань за договором у межах цього спору. Разом з тим, навіть якщо припустити, що такі внутрішні звернення працівників товариства дійсно були складені у дати, зазначені в них, істотним є інше: директор товариства жодним чином на них не відреагував та не звертався до КП «ЛМКСП» із пропозиціями, вимогами, зауваженнями чи претензіями щодо усунення обставин, які нібито перешкоджали завершенню робіт у строк, визначений договором. Слід також зазначити, що всі звернення ТОВ «Україна Інжиніринг» до КП «ЛМКСП», які стосувалися претензій або порядку виконання робіт, долучені самим відповідачем до відзиву. Водночас із цих матеріалів не вбачається, що будь-коли порушувалося питання про неможливість виконання робіт у зв?язку з ненаданням повного «фронту робіт». Отже, посилання відповідача на такі обставини є надуманим, документально не підтвердженим та свідчить про непослідовність його процесуальної позиції. Після перемоги у першій процедурі закупівлі ТОВ «Україна Інжиніринг» листом повідомило про необхідність розірвання договору, пославшись на те, що нібито виникли обставини, які унеможливлюють його виконання. У зв?язку з цим між сторонами було укладено додаткову угоду про розірвання договору, а ТОВ «Україна Інжиніринг» сплатило КП «ЛМКСП» штраф у розмірі 2 000 грн. Унаслідок зриву першої закупівлі комунальне підприємство було змушене повторно проводити відповідну процедуру закупівлі, у якій знову взяло участь ТОВ «Україна Інжиніринг». Той факт, що ТОВ «Україна Інжиніринг» двічі брало участь у публічних закупівлях, двічі перемагало та двічі укладало відповідний договір, свідчить про те, що відповідач аналізував тендерну документацію, у тому числі проєктно-кошторисну, та оцінював власну можливість виконати роботи на її підставі. Отже, сама поведінка ТОВ «Україна Інжиніринг» свідчить про підтвердження ним можливості виконання робіт за наявною проєктно-кошторисною документацією у строк, визначений договором. Саме неспроможність ТОВ «Україна Інжиніринг» належним чином організувати виконання робіт за договором є підставою для покладення на нього відповідальності у вигляді сплати штрафних санкцій. ТОВ «Україна Інжиніринг» під час проведення процедури закупівлі не ставило запитань, не висловлювало зауважень, а після укладення договору не ініціювало внесення змін до нього з підстав нібито дефектності проєктно-кошторисної документації. Погодження коригуючого акта КП «Волиньпроект» відбувалося вже після фактичного виконання відповідних робіт, а тому не могло зупиняти їх виконання чи впливати на темпи проведення ремонту. Таким чином, доводи відповідача про нібито дефектність проєктно кошторисної документації не відповідають фактичним обставинам справи. Заміна дверних блоків і автоматичних вимикачів сама по собі не свідчить про дефектність такої документації, а наведені погодження здійснювалися оперативно та не створювали жодних перешкод для виконання робіт підрядником. У відзиві не зазначено, які саме положення проєктно-кошторисної документації не відповідали вимогам законодавства, які конкретно її недоліки існували та яким чином вони об?єктивно унеможливлювали або істотно ускладнювали виконання робіт у строк. При цьому зміни, на які посилається відповідач, ініціювалися саме підрядником уже в процесі виконання договору. Відтак, твердження про те, що замовник нібито самостійно змінював проєктно-кошторисну документацію, не відповідає фактичним обставинам справи. Навпаки, як зі змісту самого відзиву, так і з доданих до нього документів на переконання представника позивача вбачається, що питання про відповідні зміни порушувало саме ТОВ «Україна Інжиніринг». Разом з тим заміна автоматичних вимикачів та збільшення дверних прорізів самі по собі не можуть свідчити про дефектність проєктно-кошторисної документації. Заміна автоматичних вимикачів була зумовлена пропозицією самого підрядника, а збільшення дверних прорізів відповідало вимогам доступності для осіб з інвалідністю та інших маломобільних груп населення. Крім того, зазначені зміни не зупиняли виконання робіт і не впливали на строки їх завершення, оскільки в цей час підрядник мав можливість продовжувати роботи за іншими напрямами. Отже, посилання відповідача на нібито дефектність проєктно-кошторисної документації, на переконання представника позивача є необґрунтованим, не підтвердженим конкретними обставинами та таким, що суперечить його власній поведінці під час виконання договору. Відповідач обґрунтовує відсутність своєї вини у невиконанні зобов?язань за договором у встановлений ним строк тим, що під час його виконання замовник нібито ініціював проведення додаткових робіт за іншими договорами №№35, 36 від 15.01.2026. Такий довід є необґрунтованим і нелогічним з огляду на таке. Договором не було передбачено виконання робіт у правому крилі приміщення за адресою: м. Луцьк, просп. Волі, 39, у кабінетах №№1– 4. Водночас відсутність робіт у цих кабінетах жодним чином не унеможливлювала проведення ремонту в коридорі, що також спростовує доводи відповідача щодо нібито дефектності проєктно кошторисної документації. Під час комунікації із замовником саме підрядник запевнив, що зможе виконати такі додаткові роботи і що це не перешкоджатиме своєчасному виконанню зобов?язань за договором. Отже, не йшлося про одностороннє волевиявлення замовника, обов?язкову вказівку чи ультимативну вимогу. Навпаки, ТОВ «Україна Інжиніринг» було зацікавлене у виконанні таких робіт з метою отримання оплати за ними. При цьому, принциповою умовою було те, що виконання робіт за іншими договорами не повинно впливати на строк виконання зобов?язань за договором. Відтак укладення договорів №№35, 36 від 15.01.2026 за вільним волевиявленням самого підрядника та не може бути підставою для зміни, призупинення чи невиконання зобов?язань за договором, оскільки жодне з положень зазначених договорів такого не передбачає. Як убачається з матеріалів справи, спірний договір був виконаний фактично не більш як на 30 %, що і стало підставою для його розірвання замовником та нарахування відповідачу відповідних штрафних санкцій. Договір був розірваний з ініціативи замовника 27 лютого 2026 року, про що відповідача було повідомлено 06 лютого 2026 року. При цьому замовник прямо зазначив, що у зв?язку з розірванням договору будь-які роботи підрядника прийматися не будуть, а його працівники та представники не допускатимуться до об?єктів будівництва. Відтак, роботи за договором фактично могли виконуватися до зазначеної дати. Водночас кінцевий строк виконання всіх робіт за договором був визначений 31 грудня 2025 року. У своїх доводах відповідач ігнорує ту обставину, що після спливу встановленого договором строку він продовжував виконання робіт до 06 лютого 2026 року, тоді як так звані додаткові роботи здійснювалися вже у межах договорів №№35, 36 від 15.01.2026. Таким чином, відповідач знову обмежується загальними твердженнями без належної конкретизації та без наведення доказів причинно-наслідкового зв?язку між виконанням робіт за іншими договорами і порушенням строків за договором. Отже, такі доводи не можуть бути підставою для звільнення відповідача від відповідальності за невиконання договірних зобов?язань та сплати штрафних санкцій. Посилання відповідача на ст.ст.847, 848, 851 ЦК України є формальним, не підтверджує правомірності зупинення робіт за договором та не кореспондує фактичним обставинам справи. Викликає обґрунтовані сумніви посилання підрядника у листі від 10.12.2025 на те, що замовник нібито не визначився щодо оздоблення стін коридору та не порушив перед КП «Волиньпроект» питання щодо коригування договірної документації. Так, сам відповідач долучає до відзиву лист замовника від 08.10.2025, адресований КП «Волиньпроект», у якому прямо порушується питання щодо коригування кошторисної документації, зокрема в частині оздоблення стін. Отже, твердження відповідача про бездіяльність замовника у цій частині спростовуються матеріалами, поданими самим відповідачем. Водночас у матеріалах справи відсутні будь-які докази направлення підрядником повідомлення про поновлення робіт після їх нібито зупинення, що свідчить про формальний характер посилання на їх припинення. Вважають, що направлення відповідачем зазначеного листа напередодні закінчення строку дії договору зумовлене необхідністю формального обґрунтування невиконання ним договірних зобов`язань та було спрямоване на створення штучних підстав для уникнення відповідальності. Доводи представника відповідача, що нібито фінансова бездіяльність замовника спричинила штучний дефіцит обігових коштів у підрядника, унаслідок чого останній був позбавлений можливості своєчасно закуповувати будівельні матеріали та виплачувати заробітну плату не відповідають фактичним обставинам справи. У відповідача відсутні підстави посилатися на прострочення кредитора як на спосіб звільнення від відповідальності, а тому нараховані позивачем штрафні санкції є правомірними та підлягають стягненню.
У судовому засіданні 01.04.2026 судом постановлено на місці прийняти уточнення позовних вимог, з врахуванням якого в подальшому буде вирішуватися спір.
01.04.2026 у судовому засіданні представник відповідача просив відкласти підготовче засідання з метою надання процесуальної можливості подати заперечення на відповідь на відзив.
Ухвалою суду від 01.04.2026 поновлено позивачу процесуальний строк для подання доказів. Повідомлено сторони про те, що підготовче засідання відбудеться 22.04.2026.
06.04.2026 через відділ документального забезпечення та контролю суду від відповідача надійшло заперечення на відповідь на відзив. При цьому зазначають, що всупереч положенням встановленим договором та проектно-кошторисною документацією, замовник самостійно визначив етапи та приміщення для проведення робіт та відповідно надавав завдання про їх порядок виконання. Такі умови встановлені замовником дозволяли підряднику приступити до виконання поточного ремонту лише у приміщеннях, визначених замовником та відповідно наданих для їх виконання. Беззаперечно зобов`язання зі звільнення приміщень для виконання робіт, їх підготовка та надання до них доступу покладалось на замовника, так само як і контроль з порядку, строків та якості їх виконання. Стверджуючи про несвоєчасне виконання робіт, навіть поетапне, протягом проведення робіт і до кінцевого строку їх виконання визначених договором, замовник не надав жодного належного доказу про застереження, вимоги чи зауваження до порядку та термінів виконання робіт підрядником. Відтак підрядник у визначені строки приступив до виконання робіт, згідно календарного графіку (Додаток №2), та провів їх лише в 1/3 частині приміщень, доступ до яких було організовано та надано замовником. Факт виконання додаткових робіт документально підтверджується листом №79-4 від 29.12.2025 року, яким замовнику було передано акти виконаних робіт на суму 238 366,39 грн. Те, що окремі договори на ці роботи укладалися та оплачувалися позивачем вже після їх фактичного завершення, свідчить про визнання замовником їх необхідності та вимушений характер відхилення підрядника від первинного графіка. Щодо твердження позивача щодо участі відповідача у процедурі проведення тендеру жодним чином не впливає та не стосується договірних правовідносин чи виконання договору, не є предметом розгляду у даному спорі, тому такі не заслуговують на увагу суду та їх дослідження судом. Підрядник реалізував ту частину кошторисної документації, яка не потребувала коригування та відповідала будівельним нормам та правилам. Відповідач не міг завершити весь об`єм робіт з порушенням вимог погодженої та затвердженої проектної документації, інакше виконавець за договором про проведення технічного нагляду не допустив би виконання та прийом таких будівельних робіт. І враховуючи, що останнє коригування проектно кошторисної документації за завданням замовника ініціювалось замовником лише 08.12.2025 року, шляхом звернення до КП «Волиньпроект» листом № 03-10/499 з вимогою відкоригувати кошторисну документацію по об`єкту через виявлені недоліки. Відтак дані обставини підтверджують відсутність вини підрядника у несвоєчасному завершенні робіт до 31.12.2025, які були відкориговані за 2 тижні до завершення терміну договору. Дане заперечення на відповідь на відзив долучене до матеріалів справи.
21.04.2026 через систему «Електронний суд» від відповідача надійшло клопотання про залучення спеціаліста у якому просить суд залучити до розгляду справи по суті для надання консультацій та технічної допомоги сертифікованого спеціаліста, директора ТОВ “ІК ЗАХІД” Войтовича Володимира Васильовича (сертифікат інженера технічного нагляду АТ №010949 від 30.11.2022), який володіє спеціальними знаннями та навичками, необхідними для повного та всебічного з`ясування обставин у даній справі. 
В обґрунтування клопотання зазначає, що до позовної заяви позивачем додано договір №79.2025ІК/345 про проведення технічного нагляду від 31.07.2025. Самим позивачем були залучені спеціалісти, а саме інженери ТОВ “ІК Захід”: Ліщук Олег Сергійович (сертифікат інженера технічного нагляду АТ №012145 від 28.02.2025) та Войтович Володимир Васильович (сертифікат інженера технічного нагляду АТ №010949 від 30.11.2022), які здійснювали технічний нагляд та відповідно володіють спеціальними знаннями та навичками, необхідними для повного та всебічного з`ясування обставин у даній справі. 
22.04.2026 через систему «Електронний суд» від позивача надійшли заперечення на клопотання про залучення спеціаліста у якому просить суд відмовити у задоволенні клопотання ТОВ «Україна Інжиніринг» про залучення до участі у справі як спеціаліста Войтовича Володимира Васильовича. Заперечуючи щодо клопотання зокрема зазначає, що заявлене клопотання не відповідає процесуальному призначенню спеціаліста у розумінні ст. 71 ГПК України. Клопотання підміняє спеціалістом інші належні засоби доказування, передбачені ГПК України. Войтович В.В. не є нейтральним технічним помічником суду, а є особою, пов`язаною зі спірними фактичними обставинами.
22.04.2026 у судовому засіданні представник відповідача підтримала подане клопотання про залучення спеціаліста та просила суд задовольнити останнє. Крім того, усно доповнила зазначене клопотання та просила суд додатково залучити до розгляду справи також Ліщука О. О. (відповідального за технічний нагляд на об`єкті).
22.04.2026 у судовому засіданні представник позивача заперечив щодо залучення спеціалістів та просив суд відмовити у задоволенні відповідного клопотання.
Ухвалою суду від 22.04.2026 у задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Україна Інжиніринг» від 21.04.2026 про залучення спеціалістів відмовлено. Повідомлено сторони про те, що розгляд справи по суті відбудеться 05.05.2026.
У судове засідання 05.05.2026 прибули представник відповідача Хвищук Н.В. та Шур Д.Д., який на їхнє переконання є належним представником у справі, в підтвердження чого надали суду копію наказу №58/52 від 12.12.2023 про прийняття на посаду виконавця робіт Товариства з обмеженою відповідальністю «Україна Інжиніринг» Шур Дмитра Дмитровича та копію довіреності від 15.10.2025 Товариства з обмеженою відповідальністю «Україна Інжиніринг» на ім`я Шур Дмитра Дмитровича, яким останній уповноважується представляти інтереси товариства у всіх без вийнятку державних та недержавних органах та установах, їх відділах та структурних підрозділах.
Враховуючи, що справа розглядається в загальному позовному провадженні (не є малозначною), станом на 05.05.2026 у суду відсутні докази на підтвердження повноважень діяти Шуру Д.Д.. від імені відповідача без додаткового уповноваження (в порядку самопредставництва) та статусу адвоката, останній не має права здійснювати представлення інтересів Товариства з обмеженою відповідальністю «Україна Інжиніринг» в суді в межах самопредставництва юридичної особи.
Ухвалою суду від 05.05.2026 повідомлено сторони про те, що розгляд справи по суті відбудеться 28.05.2026. Запропоновано сторонам надати письмові пояснення в строк по 19.05.2026 у яких чітко зазначити перелік конкретно виконаних/невиконаних робіт за договором №344 про закупівлю робіт від 31.07.2025; встановлений термін виконання конкретних робіт(їх перелік) обумовлених договором та вартість виконаних/невиконаних робіт у встановлений термін; закінчення/незакінчення строку дії договору №344 про закупівлю робіт від 31.07.2025 та можливість/неможливість при цьому нараховувати пеню та штраф; за наявності чіткий перелік обставин(конкретна дата їх настання та закінчення з посиланням на наявні у матеріалах справи докази в їх обгрунтування) за умови невиконання конкретних робіт(їх перелік) обумовлених договором у встановлений сторонами строк. Запропоновано відповідачу надати для огляду у судовому засіданні 28.05.2026 оригінал журналу реєстрації вихідної кореспонденції від липня 2025, нечитабельну копію якого долучено до матеріалів справи.
19.05.2026 через систему «Електронний суд» від відповідача надійшли додаткові пояснення.
27.05.2026 через систему «Електронний суд» від відповідача надійшли додаткові пояснення у яких просить суд клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Україна Інжиніринг» про зменшення розміру неустойки. У разі якщо суд дійде висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог Комунального підприємства «Луцька міська клінічна стоматологічна поліклініка», зменшити розмір неустойки (пені, штрафу), що підлягає стягненню з ТОВ «Україна Інжиніринг», на 50% від заявленої в позові суми.
28.05.2026 у судовому засіданні суд постановив на місці долучити до матеріалів справи додаткові пояснення відповідача від 19.05.2026, водночас не приймати до розгляду докази, що долучені до останнього, з огляду на таке.
Згідно з п.6 ч.2 ст. 42 ГПК України учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.
Відповідно до статті 118 ГПК України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ч.3, 4 ст. 80 ГПК України відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів.
Право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом (ч.1, 2 ст. 118 ГПК України).
Враховуючи вищевикладене, суд постановив ухвалив на місці долучені до додаткових пояснень докази, в силу положень ч.8 ст. 80 ГПК України, не приймати до розгляду.
28.05.2025 у судовому засідання судом зроблено читабельну копію з оригіналу журналу реєстрації вихідної кореспонденції від липня 2025, наданого представником відповідача для огляду, нечитабельні копії якого відповідачем було долучено до матеріалів справи.
28.05.2026 судом оголошено перерву у судовому засіданні до 03.06.2026.
03.06.2026 через систему «Електронний суд» від позивача надійшло клопотання до якого долучив заяву (письмові судові дебати).
Згідно з п.6 ч.2 ст. 42 ГПК України учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.
Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву (частина друга статті 161 ГПК України).
Суд може дозволити учаснику справи подати додаткові пояснення щодо окремого питання, яке виникло при розгляді справи, якщо визнає це необхідним (частина п`ята статті 161 ГПК України).
Строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом (ч. 1 ст. 113 ГПК України).
Право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом (ч.1, 2 ст. 118 ГПК України).
Представник позивача не просив дозволу подати заяву (письмові судові дебати), а суд дозволу учаснику справи подати останні не надавав та не визнавав їх подання необхідними, тому ці письмові судові дебати суд постановив 03.06.2026 на місці залишити без розгляду.
Крім того, 03.06.2026 у судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив суд задовольнити позов у повному обсязі. 
Представник відповідача у судовому засіданні заперечила щодо позовних вимог, проте повідомили, що у разі якщо суд дійде висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог Комунального підприємства «Луцька міська клінічна стоматологічна поліклініка», просить зменшити розмір неустойки (пені, штрафу), що підлягає стягненню з ТОВ «Україна Інжиніринг», на 50% від заявленої в позові суми. Крім того, заявила про намір подати клопотання про понесення судових витрат на правничу допомогу.
03.06.2026 у судовому засіданні судом оголошено перерву у судовому засіданні для оголошення вступної та резолютивної частини рішення до 10.06.2026.
10.06.2026 судом оголошено вступну та резолютивну частину рішення.
Згідно ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
В силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року, учасником якої є Україна, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.
Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору (§ 66-69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України").
Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті,

установив:

за результатами проведення публічної закупівлі, між Комунальним підприємство «Луцька міська клінічна стоматологічна поліклініка» (замовник/позивач) та ТОВ «Україна Інжиніринг» (підрядник/відповідач) укладено Договір №344 про закупівлю робіт від 31.07.2025 (далі – договір).
Згідно з пунктом 1.1 Договору, Підрядник зобов?язується власними силами, матеріалами і засобами, в обумовлений строк, відповідно до замовлення і вимог кошторисної документації, будівельних норм та правил, виконати наступні послуги: «Поточний ремонт частини приміщень підвалу та першого поверху комунального підприємства «Луцька міська стоматологічна поліклініка» на проспекті Волі, 39 м. Луцьку» (ДК 021:2015 – 45450000-6 Інші завершальні будівельні роботи), згідно із затвердженою кошторисною документацією Замовника та Додатку №4 «Інформація про ціни на матеріальні ресурси» в установлені цим Договором терміни, а Замовник зобов?язується надати Підряднику затверджену проєктну та дозвільну документацію, прийняти виконані Підрядником Роботи і оплатити їх відповідно до умов даного договору.
Пунктами. 2.1., 2.5. Договору визначено, що загальний термін виконання підрядником робіт з капітального ремонту об?єкту за даним Договором передбачене Календарного графіку надання послуг (додаток № 2). Підрядник приступає до виконання робіт з моменту укладання договору та надання замовником фронту робіт та вихідних даних необхідних для проведення даних робіт.
Календарним графіком надання послуг (додаток №2 до договору) встановлено терміни виконання робіт, а саме: 
1. Будівельні роботи(тривалістю 114 робочих днів) з 01.08.2025 по 31.12.2025;
2. Сантехнічні роботи (водопровід та каналізація)( тривалістю 35 робочих днів) з 01.08.2025 по 29.08.2025;
3. Сантехнічні роботи (вентиляція)(тривалістю 43 робочих днів) з 01.10.2025 по 28.11.2025;
4. Електроосвітлення та електрообладнання (тривалістю 65 робочих днів) з 04.08.2025 по 31.10.2025;
5. Системи зрівнювання потенціалів (тривалістю 5 робочих днів) з 03.11.2025 по 14.11.2025; 
6. Улаштування контуру заземлення (тривалістю 10 робочих днів) з 17.11.2025 по 28.11.2025;
7. Пусконалагоджувальні роботи системи вентиляції (тривалістю 18 робочих днів) з 01.12.2025 по 19.12.2025;
8. Паспортизація вентсистем ( тривалістю 5 робочих днів) з 22.12.2025 по 26.12.2025.
Календарний графік надання послуг (Додаток №2 до Договору) також передбачає, що Роботи за Договором повинні бути завершені до 31 грудня 2025 року.
У відповідності до п. 3.1. договору, загальна вартість Договору становить 4280700,00 грн у т.ч. ПДВ – 713450,00 грн,( Додаток №1) відповідно до п. 193.1. Податкового кодексу України і повинна відповідати ціні, зазначеній у пропозиції Підрядника.
За змістом п.4.1.4 - 4.1.5 договору, замовник зобов`язаний за умови належного виконання Робіт підписати Акт приймання виконаних робіт (за формою №КБ-2в) протягом трьох робочих днів з дня його надання. В разі відмови від підписання Акту приймання виконаних робіт письмово проінформувати Підрядника із зазначенням причин. Протягом п?яти робочих днів проінформувати Підрядника про недоліки, виявлені в процесі виконання Робіт.
За змістом п. 4.2. Замовник має право: 4.2.1 без погодження з Підрядником вносити зміни в кошторисну документацію, але не пізніше як за 10 (десять) днів до початку надання послуг. 4.2.2. Здійснювати протягом виконання Робіт контроль і технічний нагляд за відповідністю якості, обсягів і вартості виконуваних Робіт кошторисній документації, вимог нормативних документів, а матеріалів, конструкцій, виробів – вимог нормативних документів, у тому числі за участю спеціалізованих організацій, які залучаються Замовником на засадах укладання з ними угод, у яких визначаються їхні функції та повноваження, в тому числі щодо прийняття від свого імені відповідних рішень. З метою здійснення контролю проводити перевірки, в тому числі за участю експертів. 4.2.3. Ініціювати внесення змін у Договір, які оформляються додатковою угодою. 4.2.4. Вимагати безоплатного усунення недоліків, що виникли внаслідок порушень, допущенних Підрядником. У такому разі збитки, завдані Замовнику, відшкодовуються Підрядником. 4.2.5. Відмовитися від прийняття закінчених робіт (Об?єкта будівництва) у разі виявлення недоліків, які виключають можливість їх (його) використання відповідно до мети, зазначеної у проектній документації та Договорі, і не можуть бути усунені Підрядником, Замовником або третьою особою. 4.2.6. Якщо Підрядник відступив від умов Договору, що погіршило надання послуг, або допустив інші недоліки в наданні послуг, Замовник має право за своїм вибором вимагати безоплатного виправлення цих недоліків у розумний строк або виправити їх за свій рахунок з правом на відшкодування своїх витрат на виправлення недоліків чи відповідного зменшення плати за послуги, якщо інше не встановлено Договором. За наявності у наданні послуг істотних відступів від умов Договору або інших істотних недоліків Замовник має право вимагати розірвання Договору та відшкодування збитків. 4.2.7. Зменшувати обсяг виконання Робіт та загальну вартість цього Договору залежно від реального фінансування видатків, шляхом укладення відповідної додаткової угоди до цього Договору. 4.2.8. Розірвати Договір та вимагати відшкодування збитків якщо Підрядник своєчасно не розпочав роботи або виконує їх неякісно, некваліфіковано або настільки повільно, що закінчення їх у строк, визначений договором підряду, стає неможливим. 4.2.9. Замовник також має інші права, передбачені цим Договором, Цивільним та Господарським кодексами України, іншими підзаконними і нормативно-правовими актами.
Відповідно до п 4.3.1 п. 4.3 договору підрядник зобов?язаний виконувати роботи, передбачені Договором, у повному обсязі та у строки, визначені договором.
За змістом п.7.1-7.3 договору, приймання Робіт за цим Договором оформлюється Актом приймання виконаних робіт (за формою №КБ-2в) та Довідкою про вартість виконаних робіт (за формою №КБ-3), що є підставою для проведення розрахунків між Сторонами. Акт приймання виконаних Робіт підписується уповноваженими представниками Сторін. Допускається поетапне приймання Робіт відповідно до фактично наданого об?єму Робіт. Якщо при прийманні виконаних Робіт виявляються істотні недоробки, що виникли з вини Підрядника, Замовником ці Роботи не приймаються і не оплачуються до виправлення Підрядником виявлених порушень.
Оплату робіт за цим Договором Замовник проводить згідно з Графіком фінансування (додаток № 3) за фактично виконані об?єми робіт Підрядником, на підставі акту приймання виконаних робіт (ф. № КБ-2в) і довідки про вартість виконаних робіт (ф. № КБ-3), складених Підрядником відповідно до вимог державних будівельних норм в межах ціни цього Договору, протягом 14 (чотирнадцяти) робочих днів з дати підписання Акту приймання виконаних робіт (п. 8.1. договору).
У п. 9.1-9.3. договору сторони встановили, що підрядник гарантує якість закінчених робіт і змонтованих конструкцій, досягнення показників, визначених у проектній документації протягом 10 (десять) років з підписання Сторонами акту про приймання-передачу закінчених робіт. Підрядник зобов?язаний усунути за свій рахунок недоліки, що виникли з його вини, протягом строків, визначених дефектним Актом. Якщо протягом 5 (п?яти) днів Підрядник не приступає до ліквідації порушень, Замовник може залучати для цього третіх осіб з компенсацією усіх витрат та понесених збитків за рахунок Підрядника. У разі виявлення протягом гарантійних строків у закінчених послугах недоліків (дефектів), Замовник протягом 20 (двадцяти) днів після їх виявлення повідомляє про це Підрядника, запрошує його для складання дефектного Акту про порядок і строки усунення виявлених недоліків (дефектів). Якщо Підрядник не з?явиться без поважних причин у визначений у запрошенні строк, Замовник має право залучити до складання Акту незалежних експертів, повідомивши про це Підрядника. Акт, складений без участі Підрядника, Замовник надсилає йому для виконання протягом 10 (десяти) днів, після його складання.
Пунктом 10.3. договору перебачено, що у випадку порушення Підрядником термінів виконання Робіт, обумовлених Договором, він сплачує Замовнику пеню у розмірі 0,1% від ціни Договору за кожен день прострочення.
У випадку порушення Підрядником термінів виконання Робіт, обумовлених Договором більше ніж на 15 календарних днів, він сплачує Замовнику штраф у розмірі 10 (десяти) відсотків від ціни Договору (п. 10.4. договору).
За змістом п. 10.7. договору підрядник несе відповідальність за недоліки, які виникли внаслідок його умисних дій або бездіяльності.
У п. 10.9. договору визначено, що усі майнові претензії Сторони зобов?язуються вирішувати за взаємною згодою. Майнові претензії, які не вирішені за взаємною згодою Сторін, розглядаються в судовому порядку.
За змістом п. 13.4. договору сторона Договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати Договір, повинна надіслати свої пропозиції та проєкт Додаткової угоди про зміну/розірвання Договору іншій Стороні, не раніше, ніж за 20 (двадцять) днів до бажаної дати розірвання Договору на поштову або електронну адресу, зазначену у Розділі 16 Договору. Сторона Договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання Договору, у 20 (двадцятиденний) строк після одержання пропозиції повідомляє другу Сторону про результати її розгляду. У разі досягнення Сторонами згоди щодо змісту та умов відповідної Додаткової угоди до Договору, така угода підписується Сторонами і скріплюється печатками Сторін, та в цьому випадку, є невід?ємною частиною цього Договору. 13.5. Договір може бути припинено (розірвано) достроково: 13.5.1. За взаємною згодою Сторін, шляхом підписання відповідної Додаткової угоди до Договору про його розірвання, у порядку і строк, встановленому пунктом 13.4. цього Договору. 13.6. В односторонньому порядку Договір може бути розірвано, за таких умов: 13.6.1. Внаслідок односторонньої відмови Замовника від Договору, лише у випадку невиконання Підрядником його умов та в інших випадках, передбачених Договором; 13.6.2. Прийняття судом постанови про визнання будь-якої Сторони цього Договору банкрутом чи відкриття судом провадження у справі про банкрутство щодо однієї із Сторін цього Договору; 13.6.3. Застосування щодо будь-якої Сторони цього Договору санкцій згідно з Законом України «Про санкції» від 14.08.2014 № 1644-VII, відповідними Указами Президента України та Рішеннями Ради національної безпеки і оборони України про застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій); 13.6.4. У інших випадках, передбачених чинним законодавством та цим Договором. 13.7. Сторона, що має намір здійснити односторонню відмову від Договору, письмово повідомляє про це іншу Сторону, поштовим або електронним зв?язком, на адресу, зазначену у Розділі 16, не пізніше ніж за 20 (двадцять) календарних днів до дати припинення Договору. При цьому, Договір вважається розірваним з дати, зазначеної в листі-повідомленні про розірвання Договору. 
За змістом п. 14.1. договору, даний Договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до 31.12.2025 року. В частині розрахунків Договір діє до повного виконання Сторонами прийнятих на себе зобов?язань.
Невід?ємною частиною цього договору є: Додаток №1 «Договірна ціна». Додаток №2 «Графік виконання робіт». Додаток №3 «Графік фінансування робіт». Додаток № 4 «Інформація про ціни на матеріальні ресурси».
Договір підписано уповноваженими особами сторін та скріплено печатками.
Як вбачається з Робочого проекту “Поточний ремонт частини приміщень відвалу та першого поверху КП “Луцька міська клінічна стоматологічна поліклініка” ремонтно-будівельні роботи на об`єкті повинні були проводитись в одну чергу, тобто без етапності; площе приміщень, що підлягають ремонту 341,5 м.кв.
Крім того, між Комунальним підприємством «Луцька міська клінічна стоматологічна поліклініка» (замовник) та ТОВ «ІК ЗАХІД» (виконавець) підписано договір №79.2025 ІК/345 від 31.07.2025 у відповідності до умов якого замовник доручає, а виконавець зобов`язується здійснювати технічний нагляд за проведенням будівельних робіт по об`єкту: «Поточний ремонт частини приміщень підвалу та першого поверху комунального підприємства «Луцька міська стоматологічна поліклініка» на проспекті Волі, 39 м. Луцьку» (ДК 021:2015 – 45450000-6 Інші завершальні будівельні роботи). У п. 5.1. зазначеного договору вказано, що останній набирає чинності від дня його підписання й діє до дня закінчення будівельних робіт з будівництва об`єкта архітектури, не пізніше 31.12.2025 року, або в будь якому випадку до повного виконання Сторонами своїх зобов`язань за даним Договором.
Позивач зазначає, що в зв?язку з неналежним виконанням відповідачем зобов?язань за договором, що проявляється у простроченні виконання робіт та фактичному виконанні лише близько 30% від їх загального обсягу, 06.02.2026 КП «Луцька міська клінічна стоматологічна поліклініка» направило ТОВ «Україна Інжиніринг» повідомлення про нарахування штрафних санкцій та односторонню відмову від Договору №344 про закупівлю робіт від 31.07.2025. Зазначене повідомлення було надіслано засобами поштового зв?язку, а також на електронну адресу підрядника, визначену в договорі.
Разом з тим, оскільки станом на момент направлення повідомлення роботи за договором не були завершені, на думку позивача виникло право на застосування передбачених договором заходів відповідальності, а саме 428070 грн штрафу у розмірі 10 % від ціни Договору та 158385,90 грн пені у розмірі 0,1 % від ціни договору за кожен день прострочення (37 днів прострочення – з 01 січня 2026 року по 06 лютого 2026 року).
В силу п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.
Згідно ч. 1 ст. 14 ЦК України, цивільні обов`язки виконуються у межах встановлених договором або актом цивільного законодавства.
Статтею 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Відповідно до ст. ст. 627, 628, 629 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
В силу ч. 1 ст. 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Згідно ч. 1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно ч. ч. 1, 3 ст. 837 ЦК України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.
Поряд з цим, за своєю правовою природою є договором підряду, двостороннім та оплатним. 
З наявних в матеріалах справи доказів вбачається, що спірний договір був укладений за результатами проведеної процедури закупівлі у відповідності до Закону України "Про публічні закупівлі" від 25.12.2015 № 922-VIII.
В силу абз. 2 ч. 1 ст. 30 Закону України "Про публічні закупівлі", замовник відхиляє тендерну пропозицію в разі якщо, зокрема, переможець відмовився від підписання договору про закупівлю відповідно до вимог тендерної документації або укладення договору про закупівлю.
Суд встановив, що на момент укладання договору з позивачем, відповідач був ознайомлений та згідний з його положеннями, в тому числі, з роботами, які необхідно виконати, та з строком виконання таких робіт, ніяких зауважень не виявив, а відтак укладаючи договір, відповідач усвідомлював факт взяття на себе зобов`язання виконати відповідні роботи на підставі документів, що містять вихідні дані та є додатком до договору, а також усвідомлював ризики, пов`язані з труднощами, які можуть виникати при виконанні свого обов`язку.
Отже, відповідач на власний розсуд підписав договір про закупівлю відповідно до вимог тендерної документації та не відмовився від визначених замовником у тендерній документації умов договору.
Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору (частина перша статті 631 ЦК України).
Строк (термін) виконання зобов`язання може збігатися зі строком договору, а може бути відмінним від нього, зокрема, коли сторони погодили строк (термін) виконання ними зобов`язання за договором і визначили строк останнього, зазначивши, що він діє до повного виконання вказаного зобов`язання, що також узгоджується з висновками Великої Палати Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року по справі № 444/9519/12.
Як вже зазначив суд, термін закінчення робіт за договором – 31 грудня 2025 року. Календарний графік надання послуг (додаток №2 до договору) також передбачає, що роботи за договором повинні бути завершені до 31 грудня 2025 року.
Відповідач на власний розсуд підписав договір про закупівлю відповідно до вимог тендерної документації та не відмовився від визначених замовником у тендерній документації умов договору, відтак, доводи відповідача зокрема про те, що КП «ЛМКСМ» не надало повний фронт робіт, у зв`язку з чим ним не виконано роботи у встановлений строк, не спростовують факту порушення підрядником строків виконання робіт, оскільки відповідні обставини існували на момент укладення договору про закупівлю робіт №344 від 31.07.2025 та відповідач був обізнаний із умовами останнього під час його укладення.
При цьому, суд встановив, що договір не містить прямого обов?язку позивача одночасно звільнити всі приміщення стоматологічної поліклініки для проведення поточного ремонту, докази на підтвердження такої необхідності та вимоги відповідача, що адресовані позивачу з цього приводу у матеріалах справи відсутні. 
Крім того, суд враховує, що відповідач не заперечує, що календарним графіком були визначені строки виконання окремих етапів робіт: будівельні роботи(тривалістю 114 робочих днів) з 01.08.2025 по 31.12.2025; сантехнічні роботи (водопровід та каналізація)( тривалістю 35 робочих днів) з 01.08.2025 по 29.08.2025; сантехнічні роботи (вентиляція)(тривалістю 43 робочих днів) з 01.10.2025 по 28.11.2025; електроосвітлення та електрообладнання (тривалістю 65 робочих днів) з 04.08.2025 по 31.10.2025; системи зрівнювання потенціалів (тривалістю 5 робочих днів) з 03.11.2025 по 14.11.2025; улаштування контуру заземлення (тривалістю 10 робочих днів) з 17.11.2025 по 28.11.2025; пусконалагоджувальні роботи системи вентиляції (тривалістю 18 робочих днів) з 01.12.2025 по 19.12.2025; паспортизація вентсистем ( тривалістю 5 робочих днів) з 22.12.2025 по 26.12.2025.
Згідно з ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов?язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов?язання (неналежне виконання). 
Матеріалами справи підтверджується та не заперечується учасниками справи факт, що значна частина робіт, що визначені календарним графіком відповідачем не була розпочата. 
Суд встановив, що належніх доказів існування об`єктивних обставин, які б свідчили про неможливість відповідачем з незалежних від нього причин виконати роботи у строк, визначний договором, у матеріалах справи відсутні.
У силу ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.
Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Видами забезпечення виконання зобов`язання за змістом положень частини першої статті 546 ЦК є неустойка, порука, гарантія, застава, притримання, завдаток, а частиною другою цієї норми визначено, що договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання.
Згідно ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 551 ЦК України предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.
У пункті 10.3. договору перебачено, що у випадку порушення підрядником термінів виконання робіт, обумовлених договором, він сплачує замовнику пеню у розмірі 0,1% від ціни договору за кожен день прострочення.
При цьому, у випадку порушення підрядником термінів виконання робіт, обумовлених договором більше ніж на 15 календарних днів, він сплачує замовнику штраф у розмірі 10 (десяти) відсотків від ціни договору (п. 10.4. договору).
Так, позивачем нараховано відповідачу 428070 грн штрафу у розмірі 10 % від ціни договору та 158385,90 грн пені у розмірі 0,1 % від ціни договору за кожен день прострочення (37 днів прострочення – з 01 січня 2026 року по 06 лютого 2026 року).
Суд відхиляє заперечення представника відповідача, що з 01.01.2026 (строк дії договору №344 про закупівлю робіт від 31.07.2025 - по 31.12.2025) позивач позбавлений права нараховувати штрафні санкції через закінчення дії договору, з огляду на таке.
Згідно ст. ст. 598, 599 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом; припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом; зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Згідно ст. 631 ЦК України, строком дії господарського договору є час, впродовж якого існують господарські зобов`язання сторін, що виникли на основі цього договору. Закінчення строку дії господарського договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, що мало місце під час дії договору.
Закінчення строку дії договору не є підставою для припинення визначених ним зобов`язань, оскільки згідно зі статтею 599 ЦК України закон не передбачає такої підстави, як закінчення строку дії договору, для припинення зобов`язання, яке лишилося невиконаним, та не свідчить про неможливість виконання підрядником робіт та їх прийняття замовником (постанова Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2018 року у справі № 910/9072/17 (провадження № 12-125гс18)). 
При цьому, припинення зобов`язання слід відрізняти від закінчення строку дії договору. Закінчення строку дії договору означає, що між його сторонами у майбутньому не будуть виникати взаємні права та обов`язки, що випливали із цього договору. Але ті зобов`язання, які вже існують на момент закінчення строку дії договору, будуть існувати і після його закінчення доти, доки вони не будуть припинені на підставах, встановлених договором або законом (пункт 68 постанови колегії суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 10 лютого 2021 року у справі № 908/288/20).
Закінчення строку договору, який був належно виконаний лише однією стороною, не звільняє другу сторону від відповідальності за невиконання чи неналежне виконання нею її обов`язків під час дії договору (пункт 116 постанова Великої Палати Верховного Суду у постанові від 18 січня 2022 року у справі № 910/17048/17 (провадження № 12-85гс20)).
Отже, після закінчення строку дії договору сторони все ще мають відповідальність за порушення договірних умов, що мали місце впродовж дії договору. Проте, нарахування пені за період після закінчення строку дії договору можливе тільки у разі, якщо зобов`язання не припинено (продовжує існувати, а кредитор вимагає виконання його обов`язку від боржника, який не виконав свої зобов`язання вчасно під час дії договору) й особа не звільнена від цивільного обов`язку або його виконання у випадках, встановлених договором або актами цивільного законодавства (частина четверта статті 14 ЦК України). Наприклад, боржник звільняється від обов`язку виконати зобов`язання в натурі, у разі відмови кредитора від прийняття виконання, яке внаслідок прострочення боржника втратило для кредитора інтерес (стаття 622 ЦК України).
Якщо ж після закінчення строку дії договору кредитор не відмовляється від прийняття виконання (дозволяє завершити роботи, тобто не втратив інтерес до виконання зобов`язання), але й одночасно не вчиняє дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов`язку, то у такому разі прострочення боржника не настає, що обумовлює неможливість нарахування пені.
Крім того, схожі за змістом висновки про те, що закінчення строку дії господарського договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, що мало місце під час дії договору викладені у постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 16.09.2022 у справі №913/703/20.
Отже, суд встановив, що законом не передбачено такої підстави, як закінчення строку дії договору, для припинення зобов`язання, яке залишилося невиконаним, а відтак після закінчення строку дії укладеного між сторонами договору можливим є виконання відповідачем робіт за цим договором та їх прийняття позивачем. Сам факт закінчення строку дії двостороннього правочину не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін цього правочину та не звільняє другу сторону такого правочину від відповідальності за невиконання нею свого обов`язку, а відтак відповідні заперечення відповідача суд відхиляє.
Суд критично оцінює заперечення відповідача щодо відсутності підстав для застосування передбачених договором штрафних санкцій, оскільки такі не спростовують встановленого факту порушення строків виконання робіт та не підтверджують наявності обставин, які б звільняли його від відповідальності.
Так, матеріалами справи підтверджується, що роботи за договором у повному обсязі не були виконані у строк до 31.12.2025. Разом з тим, відповідач належними та допустимими доказами не довів існування об`єктивних перешкод, які б унеможливлювали виконання ним договірних зобов`язань у погоджені сторонами строки. 
На думку суду, посилання відповідача на ненадання повного фронту робіт, виконання додаткових робіт у період дії спірного договору не підтверджені належними доказами, відсутній причинно-наслідковий зв`язок між зазначеними обставинами та неможливістю виконання робіт у встановлений договором строк.
При цьому як вже зазначив суд, відповідач був обізнаний із проєктно-кошторисною документацією, обсягом робіт та строками їх виконання ще на стадії проведення процедури закупівлі, добровільно взяв на себе відповідні зобов`язання та діяв на власний господарський ризик. Матеріали справи не містять належних доказів своєчасного звернення відповідача до позивача із повідомленнями про існування обставин, які б об`єктивно унеможливлювали виконання робіт у погоджені строки, тоді як значна частина відповідних доводів була наведена лише після виникнення спору та нарахування штрафних санкцій.
Суд також враховує непослідовність правової позиції відповідача та суперечності між його поясненнями, зокрема щодо обсягів та характеру коригування проєктно-кошторисної документації, фактично коригування було одне і стосувалося робіт, які вже фактично були виконаними. 
На переконання суду посилання представника відповідача на лист №39-32 від 10.12.2025 про припинення(зупинення) робіт оцінюється судом критично, оскільки виконання робіт відповідачем фактично продовжувалося(як повідомив представник відповідача Шур Д.Д. у судовому засіданні 28.05.2026 фактично припинялися роботи по оздобленню стін на 3-5 днів, проте в цей час провжували виконувати інші роботи), про що не заперечували представники сторін у судовому засіданні, коригування проектної документації як повідомив представник позивача тривало 1 день. 
Також судом оцінюються критично посилання представників відповідача на внутрішні доповідні та пояснювальні записки працівників товариства, які не підтверджують прострочення Замовника. Такі документи, свідчать лише про внутрішню комунікацію всередині ТОВ «Україна Інжиніринг». Дані документи не підтверджують того, що замовник отримував претензії, вимоги або повідомлення про неможливість виконання робіт у зв?язку з його його діями чи бездіяльністю.
Більше того, під час надання пояснень у судовому засіданні представник відповідача Шур Д.Д. у порядку самопредставництва не зміг чітко пояснити, коли саме та в який спосіб відповідні внутрішні пояснювальні й доповідні записки подавалися директору товариства. 
Крім того, у листі представника відповідача №49-29 від 15.12.2025 про продовження строку виконання робіт ТОВ «Україна Інжиніринг» не посилалося на ненадання повного фронту робіт, несвоєчасну оплату, неналежну роботу технічного нагляду чи повну дефектність проєктно-кошторисної документації як на підстави неможливості виконання Договору.
Водночас прийняття та оплата позивачем частини робіт після 31.12.2025 не свідчать про відсутність прострочення виконання зобов`язання відповідачем, не змінюють погодженого сторонами строку виконання робіт та не позбавляють замовника права на застосування встановлених договором заходів відповідальності.
Посилання представника позивача на правову позицію Верховного Суду у постанові від 14.02.2023 по справі №924/471/21 є безпідставним, оскільки у зазначеній справі інші фактичні обставини, мало місце прострочення кредитора(виконання зобов`язання відстрочене на час прострочення кредитора (до надання замовником доступу до об`єкта)), яке за твердженням відповідача, мало місце також і після закінчення визначеного договором строку виконання робіт.
У даному ж випадку впродовж дії договору підрядник допустив неналежне виконання обов`язків, не закінчив виконання всіх робіт відповідно до встановленого договором календарного графіку та граничного терміну, і не довів, що порушення сталося не з його вини (внаслідок випадку або непереборної сили), прострочення кредитора(позивача) було відсутнє, на відміну від встановлених обставин у справі №924/471/21.
Роботи за актами №5 та №6 виконувалися поза межами граничного строку виконання будівельних робіт та були прийняті 14 та 22 січня 2026, що беззаперечно свідчить про неналежне виконання обов`язків, не закінчення виконання всіх робіт до встановленого договором терміну.
Отже, суд відхиляє вищенаведені доводи відповідача щодо відсутності підстав для застосування відповідальності за порушення строків виконання робіт. 
Перевіривши надані позивачем розрахунки, суд дійшов висновку, що вимоги про стягнення 428070 грн штрафу у розмірі 10 % від ціни договору та 158385,90 грн пені у розмірі 0,1 % від ціни договору за кожен день прострочення (37 днів прострочення – з 01.01.2026 по 06.02.2026) є арифметично правильними, відповідають умовам договору та заявлені правомірно.
Водночас, відповідачем відповідно до положень законодавчих актів України реалізоване відповідне право, шляхом подання заяви (у додаткових поясненнях) від 27.05.2026 про зменшення розміру нарахованих до стягнення сум пені та штрафу посилаючись при цьому, зокрема на те, що штрафні санкції, на думку сторони є надмірним, несправедливим та очевидно неспівмірним.
Зокрема зазначають, що слід врахувати баланс інтересів сторін, позивачем у позовній заяві не надано жодного доказу того, що зміна строків виконання робіт завдала Комунальному підприємству реальних майнових чи фінансових збитків, або призвела до негативних наслідків у його діяльності. Заявлена до стягнення сума є суто каральною і призведе до безпідставного збагачення позивача. ТОВ «Україна Інжиніринг» зі своєї сторони жодним чином не ухилялося від виконання зобов`язань, виконувало роботи та передавало їх результати замовнику, що підтверджується проміжними актами, а також зважаючи на коригування робіт замовником в останній місяць дії договору, бажало продовження цього терміну про що висловлено у листі №49-29 від 15.12.2025. Стягнення повної суми неустойки (586455,90 грн) в умовах триваючого воєнного стану та складної економічної ситуації може призвести до блокування господарської діяльності ТОВ «Україна Інжиніринг», неможливості виплати заробітної плати працівникам та сплати податків до бюджету, що є неспівмірним із характером можливого порушення. Крім того, зазначає, що за виконаний в межах договору об`єм робіт, підрядник отримав лише 1885337,30 грн. Таким чином неустойка в розмірі 586455,90 грн складає понад 31% від отриманої відповідачем суми за договором, що є очевидно неспівмірним між розміром відповідальності та наслідками порушення. Враховуючи баланс інтересів сторін, ступінь виконання зобов`язання відповідача, добросовісну поведінку підрядника та загальні економічні наслідки, зменшення розміру неустойки судом у даному випадку є необхідним інструментом для відновлення балансу прав та майнових інтересів сторін та недопущення явного нанесення шкоди виробничій діяльності відповідача.
У постанові від 04.05.2018 у справі № 917/1068/17, від 22.01.2019 у справі № 908/868/18, від 13.05.2019 у справі №904/4071/18, від 18.06.2019 у справі №914/891/16 викладено правовий висновок Верховного Суду, відповідно до якого згідно зі статтею 233 Господарського кодексу України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.
За положенням частини третьої статті 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.
Разом з цим, наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку змінює її дійсне правове призначення. Неустойка має на меті, насамперед, стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не може становити непомірний тягар для споживача і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора. Таку правову позицію викладено і в Рішенні Конституційного Суду України від 11.07.2013 №7-рп/2013.
Вирішуючи питання про зменшення розміру пені та штрафу, які підлягають стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки перед розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причини неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки), майновий стан сторін. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 13.01.2022 у справі №910/488/21.
Зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, і за відсутності у законі переліку обставин, які мають істотне значення, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду, зокрема, від 03.07.2019р. у справі №917/791/18, від 22.10.2019р. у справі №904/5830/18, від 13.01.2020р. у справі №902/855/18, від 04.02.2020р. у справі №918/116/19, від 29.09.2020р. у справі №909/1240/19 (909/1076/19), від 24.12.2020р. у справі №914/1888/19, від 26.01.2021р. у справі №916/880/20, від 26.01.2021р. у справі №916/880/20.
При цьому, виходячи з принципів добросовісності, розумності, справедливості та пропорційності, суд, в тому числі і з власної ініціативи, може зменшити розмір неустойки до її розумного розміру (правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 30.03.2021р. у справі №902/538/18).
Нормами законодавства України не визначено розмір, на який суд може зменшити неустойку, а тому при вирішенні цього питання суди мають забезпечувати дотримання балансу інтересів сторін у справі з урахуванням правового призначення неустойки, на що Верховний Суд неодноразово вказував.
Суд також зауважує, що чинним законодавством не врегульований розмір (відсоткове співвідношення) можливого зменшення розміру штрафних санкцій. Відповідно, таке питання вирішується господарським судом згідно із статтею 86 ГПК України, тобто за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (правові висновки Верховного Суду у постановах від 05.03.2019 у справі № 923/536/18, від 10.04.2019 у справі № 905/1005/18, від 06.09.2019 у справі № 914/2252/18, від 14.07.2021 у справі № 916/878/20 та ін.).
Саме суди першої та апеляційної інстанцій користуються певною можливістю розсуду щодо зменшення розміру штрафних санкцій (неустойки), оцінюючи наявність та розмір збитків та інші обставини, які мають істотне значення (правові висновки Верховного Суду у постановах від 03.03.2021 у справі № 925/74/19, від 02.06.2021 у справі №5023/10655/11 (922/2455/20) та ін).
Цієї позиції притримується і Верховний Суд у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 19.01.2024 у справі № 911/2269/22, зазначивши, що в питаннях підстав для зменшення розміру неустойки правовідносини у кожному спорі про її стягнення є відмінними, оскільки кожного разу суд, застосовуючи дискрецію для вирішення цього питання, виходить з конкретних обставин, якими обумовлене зменшення штрафних санкцій, які водночас мають узгоджуватися з положеннями статті 233 ГК України і частини третьої статті 551 ЦК України, а також досліджуватися та оцінюватися судом в порядку статей 86, 210, 237 ГПК України.
Такий підхід є усталеним в судовій практиці. Індивідуальний характер підстав, якими у конкретних правовідносинах обумовлюється зменшення судом розміру неустойки (що підлягає стягненню за порушення зобов`язання), а також дискреційний характер визначення судом розміру, до якого суд її зменшує, зумовлюють висновок про відсутність універсального максимального і мінімального розміру неустойки, на який її може бути зменшено, що водночас вимагає, щоб цей розмір відповідав принципам верховенства права.
Конституційний Суд України в рішенні від 11.07.2014 №7-рп/2013 у справі №1-12/2013 сформував правову позицію, що наявність у кредитора можливості стягувати зі споживача надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов`язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.
Вказаний правовий висновок Конституційного Суду України знаходить своє відображення і в практиці Верховного Суду. Зокрема, в постанові від 16.03.2021 у справі №922/266/20 Верховний Суд зазначає, що загальною ознакою цивільно-правової відповідальності є її компенсаторний характер. Заходи цивільно-правової відповідальності спрямовані не на покарання боржника, а на відновлення майнової сфери потерпілого від правопорушення. Одним із принципів цивільного права є компенсація майнових втрат особи, що заподіяні правопорушенням, вчиненим іншою особою. Неустойка спрямована на забезпечення компенсації майнових втрат постраждалої сторони. Для того, щоб неустойка не набула ознак каральної санкції, діє правило ч. 3 ст. 551 ЦК України про те, що суд вправі зменшити розмір неустойки, якщо він є завеликим порівняно зі збитками, які розумно можна було би передбачити.
У постанові від 24.02.2021 у справі №924/633/20 Верховний Суд зазначає, якщо відповідальність боржника перед кредитором за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку не обмежена жодними межами, а залежить виключно від встановлених договором процентів (штрафу, пені, річних відсотків), то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення. Він може бути несправедливим щодо боржника, а також щодо третіх осіб, оскільки майновий тягар відповідних виплат може унеможливити виконання боржником певних зобов`язань, зокрема з виплати заробітної плати своїм працівникам та іншим кредиторам, тобто цей тягар може бути невиправдано обтяжливим чи навіть непосильним. У таких випадках невизнання за судом права на зменшення розміру відповідальності може призвести до явно нерозумних і несправедливих наслідків. Тобто має бути дотриманий розумний баланс між інтересами боржника та кредитора (така правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі №902/417/18).
Враховуючи положення діючого законодавства, з огляду на всі фактичні обставини справи, важливість збереження господарської діяльності відповідача, мобілізація директора(керівника) ОСОБА_1 з 22.10.2025 до лав Збройних Сил України, приймаючи до уваги відсутність доказів прямого умислу, спрямованого на порушення зобов`язання, об`єктивних обставин, що не залежали від боржника, ступінь виконання зобов`язання відповідачем, розумний баланс між інтересами боржника та кредитора, суд реалізуючи дискреційні повноваження, в контексті інтересів обох сторін, на підставі ст. 551 ЦК України вважає за можливе зменшити розмір заявлених до стягнення сум пені та штрафу на 50% та стягнути їх з Товариства з обмеженою відповідальністю «Україна Інжиніринг» на користь позивача, в розмірі 50 відсотків від заявленої суми, а саме 293227,95 грн, з них 214035 грн штрафу та 79192,95 грн пені.
Схожої правової позиції дотримується Верховний Суд у постановах по справі № 922/4801/23 від 30 жовтня 2025 року та справі №906/171/24 від 28.08.2025.
Відтак, в частині стягнення 214035 грн штрафу та 79192,95 грн пені, суд відмовляє у зв`язку із зменшенням судом розміру відповідних нарахувань.
Суд також враховує позицію Конституційного Суду України від 11.07.2013р. №7-рп/2013, з мотивувальної частини рішення якої вбачається, що неустойка має на меті стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не повинна перетворюватись на несправедливо непомірний тягар для боржника і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора.
Частинами 1, 2, 3 ст. 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).
Судом враховується, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Суду у справі Трофимчук проти України).
Крім того, Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обгрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях. з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Отже, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України. № 63566/00, § 23. ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Беручи до уваги наявні в матеріалах справи докази, господарський суд, оцінюючи за своїм переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному й об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, дійшов висновку часткове задоволення позову, а саме з відповідача на користь позивача слід стягнути 293227,95 грн, з них 214035 грн штрафу та 79192,95 грн пені. В частині стягнення 214035 грн штрафу та 79192,95 грн пені, суд відмовляє.
Згідно з положеннями статті 129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Разом з тим, у разі, коли суд зменшує розмір неустойки, витрати позивача, пов`язані зі сплатою судового збору, відшкодовуються за рахунок відповідача у сумі, сплаченій позивачем за позовною вимогою, яка підлягала б задоволенню, якби зазначений розмір судом не було зменшено.
Частиною 9 статті 129 ГПК України визначено, що у випадку якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.
З огляду на викладене, оскільки спір виник внаслідок неправильних дій відповідача, а витрати позивача, пов`язані зі сплатою судового збору, відшкодовуються за рахунок відповідача у сумі, сплаченій позивачем за позовною вимогою, яка підлягала б задоволенню, якби зазначений розмір судом не було зменшено, сплачений позивачем судовий збір у розмірі 7037,47 грн слід покласти на відповідача.
Керуючись ст. ст. 73, 74, 77, 86, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

вирішив:
1. Позов задовольнити частково.
2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Україна Інжиніринг» (45607, Волинська обл., Луцький р-н, село Гірка Полонка, вулиця Горохівська, будинок 63А код ЄДРПОУ 34572021) на користь Комунального підприємства «Луцька міська клінічна стоматологічна поліклініка» (43010, Волинська обл., Луцький р-н, місто Луцьк, пр. Волі, будинок 39, код ЄДРПОУ 01982850) 293227,95 грн (двісті дев`яносто три тисячі двісті двадцять сім гривень 95 коп.), з них 214035 грн штрафу та 79192,95 грн пені, а також 7037,47 грн (сім тисяч тридцять сім гривень 47 коп.) витрат зі сплати судового збору.
3. В іншій частині позову – відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України). 
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення до Північно-західного апеляційного господарського суду.
Повний текст рішення складено 18.06.2026

Суддя А. С. Вороняк