ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 травня 2026 року Чернігів Справа № 620/4061/26

Чернігівський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Баргаміної Н.М., розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, 
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, в якому просить:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області № 253350005327 від 25.11.2025, яким позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»; 
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області призначити та виплачувати позивачу пенсію за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», починаючи з 18.11.2025 року.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що оскаржуване рішення відповідача про відмову у призначенні пенсії зі зменшенням пенсійного віку не ґрунтується на нормах чинного законодавства, оскільки такий формальний підхід відповідача суперечить соціальній спрямованості законодавства про захист осіб, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи та призводить до необґрунтованого звуження обсягу прав. Вказує, що навчання у ВНЗ в м. Чернігові не супроводжувалося реєстрацією місця проживання за адресою цього ВНЗ, було безпосередньо пов`язане з процесом навчання, мало допоміжний та тимчасовий характер і припинялося на період канікул, у зв`язку з чим позивач повертався до постійного місця проживання у м. Корюківка Чернігівської області, віднесеному до зони посиленого радіоекологічного контролю. Зазначає, що постійне проживання, як юридична категорія, не зводиться до безперервного фізичного перебування особи за певною адресою, а визначається наявністю сталого зв`язку з місцем проживання. 
Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області було подано відзив на позов, в якому просить відмовити позивачу у задоволенні позову, вказало, що у зв`язку з непідтвердженням факту проживання/роботи в зоні посиленого радіологічного контролю станом на 01.01.1993 не менше 4 років, Головним управлінням прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії із зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.
Позивач має посвідчення громадянина, який постійно проживає або постійно працює на території зони посиленого радіоекологічного контролю категорії 4 серії НОМЕР_1 , видане 27.06.2003 (а.с. 23).
18.11.2025 позивач звернувся до органу Пенсійного фонду України області із заявою та відповідними документами про призначення пенсії за віком відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
За принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області було прийнято рішення № 253350005327 від 25.11.2025 про відмову в призначенні пенсії за віком відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», в якому зазначено, що документами підтверджено факт проживання/роботи станом на 01.01.1993 – 01 рік 09 місяців 18 днів, право на призначення пенсії за віком згідно наданих документів відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» відсутнє (а.с. 29). 
Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає таке.
Право призначення пенсії особам, постраждалим внаслідок Чорнобильської катастрофи регулюється Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі - Закон).
Статтею 55 Закону визначено умови надання пенсій за віком особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення.
Так, відповідно до пункту другого частини першої статті 55 Закону особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу, потерпілі від Чорнобильської катастрофи, зокрема, особам, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні посиленого радіологічного контролю за умови, що вони за станом на 01.01.1993 прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 4 років, пенсійний вік зменшується на 2 роки* та додатково 1 рік за 3 роки проживання, роботи, але не більше 5 років. * Початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.
Відповідно до частини третьої статті 55 Закону призначення та виплата пенсій названим категоріям провадиться відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» і цього Закону.
Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що умовами для виникнення в особи права на призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку відповідно до абзацу 4 пункту 2 частини першої статті 55 Закону є:
1) наявність відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу;
2) факт проживання та (або) праці такої особи у зоні гарантованого добровільного відселення протягом 4 років до 01.01.1993;
3) досягнення необхідного віку для призначення пенсії, зменшеного на відповідну кількість років відповідно до статті 55 Закону № 796-XII.
На виконання положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Порядок №22-1).
Абзацом 2 підпункту 7 пункту 2.1 розділу II Порядку № 22-1 передбачено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються документи, які підтверджують право на призначення пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку. Для потерпілих від Чорнобильської катастрофи такими документами є:
документи про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видані органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями), або довідка про евакуацію із зони відчуження у 1986 році, видана Волинською, Житомирською, Київською, Рівненською або Чернігівською облдержадміністраціями;
посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи.
Таким чином, підставою для призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, є належність особи до потерпілих від Чорнобильської катастрофи та факт проживання (роботи), а не реєстрації у зоні радіаційного забруднення.
Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд, зокрема, у постановах від 29.01.2020 у справі № 572/245/17 та від 17.06.2020 у справі № 572/456/17.
Крім того, у постановах від 19.09.2019 у справі № 556/1172/17, від 11.03.2024 у справі № 500/2422/23, від 19.09.2024 року у справі № 460/23707/22, від 02.10.2024 у справі №500/551/23 Верховний Суд також зазначив про те, що виникнення права на зменшення пенсійного віку законодавець пов`язує із фактом фізичного перебування особи у зоні радіоактивного забруднення у зв`язку з постійним проживанням, або у зв`язку з роботою в такій місцевості. При цьому зменшення пенсійного віку залежить від рівня радіологічного забруднення місцевості та тривалості проживання в ній особи.
На підставі викладеного Суд, враховуючи наведені висновки та встановлений абзацом 2 підпункту 7 пункту 2.1 розділу II Порядку № 22-1 перелік документів, що подається особою для призначення йому пенсії зі зменшенням пенсійного віку, зауважує, що наявність посвідчення постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи не є безумовною і єдиною підставою для призначення пенсії на підставі положень абзацу п`ятого пункту 2 частини першої статті 55 Закону № 796-XII.
Вказаний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 11.11.2024 у справі №460/19947/23, від 25.03.2026 у справі № 240/322/25.
Так, відповідно до наведених вище положень законодавства, обов`язковою умовою наявності у особи права на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку на підставі вказаних абзаців пункту другого статті 55 Закону - є факт проживання (не реєстрації у зоні посиленого радіологічного контролю) та/або праці такої особи у зоні посиленого радіологічного контролю протягом чотирьох років з 26.04.1986 до 01.01.1993.
При цьому, особам, які додатково проживали в зоні посиленого радіологічного контролю в період з 26.04.1986 по 31.07.1986, встановлюється початкова величина зниження пенсійного віку - 2 роки.
Так, згідно оскаржуваного рішення № 253350005327 від 25.11.2025 Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області було зараховано позивачу станом на 01.01.1993 до періоду проживання в зоні посиленого радіоекологічного контролю 01 рік 09 місяців 18 днів без зазначення відповідних періодів.
З викладеного випливає, що спірним у даній справі є підтвердження проживання позивача у зоні посиленого радіологічного контролю не менше 4 років станом на 01.01.1993, при цьому органом Пенсійного фонду підтверджується факт проживання у такій зоні 01 рік 09 місяців 18 днів. 
Так, згідно довідки Відділу освіти, культури, молоді та спорту Корюківської міської ради від 04.09.2025 № 01-23/166 позивач навчалась в Корюківській середній школі № 2 з 01.09.1977 по 26.06.1987 (а.с. 15-16). 
Згідно трудової книжки позивача, довідки Відділу освіти, культури, молоді та спорту Корюківської міської ради від 06.11.2025 № 01-23/188 позивач працювала, зокрема, на посаді вчителя інформатики міжшкільного навчально-виробничого комбінату професійної орієнтації учнів Корюківської районної ради з 15.08.1992 по 31.08.1993 (а.с. 17-18). 
Водночас указані докази в сукупності не свідчать про те, що позивач станом на 01.01.1993 проживала більше 4 років в м. Корюківка, яке віднесене до зони гарантованого добровільного відселення.
При цьому, суд зазначає, що факт реєстрації в м. Корюківка Чернігівської області не підтверджує фактичне проживання (роботу) позивачки у зоні посиленого радіологічного контролю в період з 01.09.1987 по 18.06.1992, враховуючи навчання у позивача в Чернігівському державному педагогічному інституті ім. Т.Г. Шевченка та віддаленість місця навчання (м. Чернігів) від м. Корюківка.
Таким чином, оскільки матеріали справи не містять належних доказів постійного проживання та (або) навчання позивача у зоні посиленого радіологічного контролю, які б становили не менше 4 років станом на 01.01.1993, то він не має права на призначення пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону.
З урахуванням зазначеного, суд вважає, що позовні вимоги про визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області № 253350005327 від 25.11.2025, яким позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»; зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області призначити та виплачувати позивачу пенсію за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», починаючи з 18.11.2025 року задоволенню не підлягають.
Згідно частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
З урахуванням зазначеного, суд на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України приходить до висновку, що в задоволенні позову ОСОБА_1 необхідно відмовити повністю.
У зв`язку з відмовою в задоволенні позову, підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Керуючись статтями 72-74, 77, 241-246, 250, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд 
В И Р І Ш И В:
В задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (вул. Митрополита Андрея, 10, м. Львів, Львівська обл., Львівський р-н, 79016, код ЄДРПОУ 13814885) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії відмовити повністю. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 13.05.2026. 

Суддя Наталія БАРГАМІНА