ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 641/1746/26 Головуючий суддя І інстанції Кожихова Г. В.
Провадження № 22-ц/818/3333/26 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: Справи про звільнення майна з-під арешту (виключення майна з опису)

П О С Т А Н О В А
 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 червня 2026 року        м. Харків.
Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
головуючого      Яцини В.Б.
суддів колегії      Мальованого Ю.М., Маміної О.В.,
за участю секретаря судового засідання  Шевцової К.Є.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Янковського Станіслава Анатолійовича на ухвалу Слобідського районного суду м. Харкова від 09 березня 2026 року, у цивільній справі № 641/1746/26, за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю «ГПЛ» про зняття арешту з рухомого майна,
в с т а н о в и в:
02 березня 2026 до Слобідського районного суду міста Харкова через підсистему «Електронний суд» Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи надійшов цивільний позов, поданий ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю «ГПЛ» про зняття арешту з рухомого майна.
Позовна заява мотивована тим, що ОСОБА_1 є переможцем публічних торгів ДП «СЕТАМ», на яких придбала 17 транспортних засобів. Під час реєстрації транспортних засобів у сервісному центрі МВС позивачці стало відомо, що на придбане нею майно накладено арешт у межах виконавчого провадження № 71805860. Зазначений арешт, як вказує позивач, накладено з метою забезпечення позову у справі № 922/1856/23, у зв`язку з чим відповідна інформація міститься у базі сервісного центру МВС та унеможливлює належне оформлення права власності на придбані транспортні засоби. 
Вказує, що інших заборон відповідно до відкритих виконавчих проваджень, які не стосуються судових рішень про заходи забезпечення позову, у реєстрах сервісного центру не міститься. На думку позивача, надані суду документи підтверджують набуття ОСОБА_1 права приватної власності на спірні транспортні засоби за результатами перемоги у відкритих електронних торгах та сплати повної вартості придбаного майна, у зв`язку з чим існує необхідність скасування заборони, накладеної на майно боржника у межах виконавчого провадження.
Посилаючись на вказані обставини, ОСОБА_1 просила суд зняти арешт з рухомого майна, накладений згідно з виконавчим провадженням № 71805860 постановою приватного виконавця від 12.05.2023, а саме з 17 автотранспортних засобів, що належать на праві приватної власності ОСОБА_1 .
Ухвалою Слобідського районного суду м. Харкова від 09 березня 2026 року відмовлено у відкритті провадження.
Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду першої інстанції, представник ОСОБА_1 - адвокат Янковський Станіслав Анатолійович подав апеляційну скаргу, у якій просить ухвалу суду скасувати та передати справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Вказав, що апелянт не погоджується з позицією, викладеною в оскаржуваній ухвалі, що ця справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Суд першої інстанції помилково зазначив про те, що заявлені позивачем вимоги, спрямовані на скасування заходів забезпечення позову, застосованих господарським судом, виходять за межі юрисдикції суду цивільної юрисдикції. В своїй ухвалі суд першої інстанції зазначив особливості розгляду питання скасування заходів забезпечення позову у господарському процесі відповідно до ст.145 ГПК України, проте не врахував, що позивач ОСОБА_1 не є ані стороною, ані учасником господарської справи № 922/1856/23. ОСОБА_1 лише придбала майно боржника ФОП ОСОБА_2 на електронних аукціонах на публічних торгах ДП «СЕТАМ», тобто стала його власником. В такому випадку заява ОСОБА_1 , подана до господарського суду в порядку ст. 145 ГПК України, просто залишилася би без розгляду і була би повернута заявниці. Крім того, суд першої інстанції не врахував правові позиції викладені в постановах Верховного Суду, які прямо передбачають звернення саме з позовом про зняття арешту до суду. Оскільки ОСОБА_1 є фізичною особою, такі спори вирішуються загальними судами цивільної юрисдикції.
У письмовому відзиві представник ТОВ «ГПЛ» Роздолянська О.В. просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, ухвалу залишити без змін. Судові витрати покласти на апелянта. Попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які ТОВ «ГПЛ» понесло і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи у суді апеляційної інстанції становить 63000,00 грн.
Вказала, що ОСОБА_1 у результаті публічних торгів придбала 17 транспортних засобів. Реалізація транспортних засобів близькому родичу ОСОБА_4 (який є стягувачем в ВП в межах якого були реалізовані ТЗ) свідчить про спільну домовленість ОСОБА_4 та Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 щодо невиконання рішень суду у справах №922/1856/23, №922/1857/23 та у виведенні майна на яке може бути звернуте стягнення у іншому виконавчому провадженні, та у наданні пріоритетів одному кредиторові перед іншими при реалізації майна боржника, тобто у створенні преференцій у задоволенні вимог певного кредитора на шкоду іншим кредиторам боржника, що є неприпустимим і є одним із різновидів фраудаторності. 14.10.2025 року Фізичною особою підприємцем ОСОБА_2 було подано до Господарського суду Харківської області клопотання про скасування заходів забезпечення позову по справі № 922/1856/23. Ухвалою Господарського суду Харківської області від 05.11.2025 року по справі №922/1856/23 у задоволенні клопотання про скасування заходів забезпечення позову відмовлено. Постановою Східного апеляційного Господарського суду від 11.12.2025 року по справі №922/1856/23 апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 залишено без задоволення. Ухвалу Господарського суду Харківської області від 05.11.2025 у справі №922/1856/23 залишено без змін.
Зауважує, що Товариства з обмеженою відповідальністю «ГПЛ» звернулося з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , треті особи: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області Манерко Лариса Миколайвна, товариство з обмеженою відповідальністю «Газтрон трейд», Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІМОІЛ» про визнання договорів позики, договору застави недійсним та зобов`язання вчинення дій. Рішенням Ленінського районного суду міста Харкова від 03.10.2024 року (повний текст 18.10.2024 року) по справі № 642/672/24 у задоволенні позовних вимог ТОВ «ГПЛ» до ОСОБА_2 та ОСОБА_4 відмовлено повністю. Не погоджуючись з вказаним рішенням, ТОВ «ГПЛ» було подано до Харківського апеляційного суду апеляційну скаргу на рішення Ленінського районного суду міста Харкова від 03.10.2024 року по справі № 642/672/24. Станом на дату даного відзиву в Харківському апеляційному суді ще не завершено розгляд вищевказаної апеляційної скарги по справі № 642/672/24 та очікується дата наступного судового засідання.
Зазначила, що у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.11.2019 у справі №905/386/18 вказано, що: « 61. При розгляді скарг стягувача чи боржника на дії органу державної виконавчої служби, пов`язані з арештом і вилученням майна та його оцінкою, господарський суд перевіряє відповідність цих дій приписам статей 57, 58 Закону України «Про виконавче провадження». Вимоги інших осіб щодо належності саме їм, а не боржникові майна, на яке накладено арешт, реалізується шляхом подання ними з додержанням правил юрисдикційності (стаття 20 Господарського процесуального кодексу України) позову до боржника та особи, в інтересах якої накладено арешт, про визнання права власності на майно і звільнення його з-під арешту. В такому ж порядку розглядаються вимоги осіб, які не є власниками майна, але володіють ним з підстав, передбачених законом. Орган державної виконавчої служби у відповідних випадках може залучатися господарським судом до участі у справах як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору. 62. Відповідачем у справах за позовами про звільнення з-під арешту майна є боржник або особа, в інтересах якої накладено арешт на майно у виконавчих провадженнях, оскільки задоволення такого позову може безпосередньо вплинути на права та законні інтереси сторін спірних відносин щодо такого майна. Такі справи підлягають розглядові за правилами господарського судочинства, якщо вони виникають у цивільних чи господарських правовідносинах і суб`єктний склад сторін у них відповідає вимогам статті 4 Господарського процесуального кодексу України.»
Верховний Суд у Постанові від 13.01.2026 р. у справі № 904/3006/25 дійшов наступного правового висновку: «33. Позов особи, яка не є стягувачем чи боржником у виконавчому провадженні (зокрема, позов іпотекодержателя), про зняття арешту з майна, заявлений задля захисту її прав на це майно (у тому числі іншого речового права, яким є право іпотекодержателя у разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання задовольнити свої вимоги за рахунок предмета іпотеки) підлягає розгляду, зокрема, в порядку господарського судочинства.»
Звертає увагу, що підставою цього позову ОСОБА_1 визначила наявність арешту, накладеного державним виконавцем на майно, яке, за доводами позивача, належить на праві власності їй, а не боржникові, в межах виконавчого провадження № 71805860 з примусового виконання виконавчого листа, виданого на підставі ухвали Господарського суду Харківської області від 11.05.2023 р. по справі № 922/1856/23 щодо забезпечення позову шляхом накладення арешту на розрахункові рахунки, рухоме та нерухоме майно, які належать фізичній особі підприємцю ОСОБА_2 , в межах суми позову 2 745 549,21 грн. Тобто спір у цій справі стосується стягнення грошових коштів з Фізичної особи- підприємця ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ГПЛ».
Вказала, що арешт про зняття якого просить ОСОБА_1 , накладений ухвалою господарського суду в межах здійснення господарського судочинства як захід забезпечення позову, а отже, повинен розглядатися у порядку господарського судочинства. Вищезазначене підтверджується висновками Верховного Суду викладеними у Постанові від 20.01.2021 №818/337/17 в якій зазначено, що: «під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.»
Колегія суддів, заслухала доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, відповідно до ст.ст. 367, 368 ЦПК України перевірила законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, дослідила матеріали справи та вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Відмовляючи у відкритті провадження у справі на підставі пункту 1 частини першої статті 186 ЦПК України, суд першої інстанції виходив з того, що позивач пред`явив позов, який не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства та віднесено до розгляду до компетенції суду господарської юрисдикції.
Колегія суддів з таким висновком суду не погоджується з огляду на наступне.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
Якщо за законом заява не підлягає судовому розгляду, суддя мотивованою ухвалою відмовляє у відкритті провадження, а коли справу вже відкрито - закриває провадження у ній (постанова Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2019 у справі № 320/948/18).
Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства (абзац перший частини першої статті 19 ЦПК України).
Приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення, як правило, майнового приватного права чи інтересу.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.11.2019 у справі № 905/386/18 зазначено, що позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).
У частині першій статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08.11.2019 у справі № 643/3614/17 дійшла висновку про те, що вимоги про звільнення майна з-під арешту, що ґрунтуються на праві власності на нього, виступають способом захисту зазначеного права (різновидом негаторного позову) і виникають з цивільних правовідносин, відповідно до частини першої статті 19 ЦПК України можуть бути вирішені судом цивільної юрисдикції (пункт 37).
У постанові Верховного Суду від 04.10.2023 у справі № 337/2402/22 зазначено, що у разі, якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбачено Законом України «Про виконавче провадження».
Колегія суддів звертає увагу, що у даному випадку арешт був застосований під час виконавчого провадження, але позивачка не є його учасником, вона звернулась до суду як власниця майна, придбаного на публічних торгах, з метою захисту свого права, яке має цивільний характер.
Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
За частиною першою статті 16 ЦК України, частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.
Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Усебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.
Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина першої статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).
Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Статтею 317 ЦК України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Згідно із частиною першою статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів (частина перша статті 328 цього Кодексу).
Відповідно до частин першої, другої статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
За положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08 листопада 2019 року у справі № 643/3614/17 (провадження № 14-479цс19) дійшла висновку про те, що вимоги про звільнення майна з-під арешту, які ґрунтуються на праві власності на нього, є способом захисту зазначеного права (різновидом негаторного позову) і виникають із цивільних правовідносин, відповідно до частини першої статті 19 ЦПК України можуть бути вирішені судом цивільної юрисдикції (пункт 37).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 грудня 2019 року у справі № 826/13405/18 (провадження № 11-699апп19), зазначено, що коли особа не є стороною виконавчого провадження, то, відповідно, не може звернутися зі скаргою на дії державного виконавця в порядку судового контролю за виконанням судового рішення, передбаченому статтею 447 ЦПК України, за якою лише сторони виконавчого провадження мають на це право (пункт 37).[…] Велика Палата Верховного Суду вважала помилковим висновок суду апеляційної інстанції у цій справі з приводу того, що у спірних правовідносинах позивач має звернутися у визначеному ЦПК України порядку зі скаргою на дії державного виконавця до суду, який видав виконавчий документ, оскільки належним способом захисту його майнових прав є звернення до суду (в порядку господарського або цивільного судочинства залежно від суб`єктного складу) з окремим позовом, а не в порядку судового контролю за виконанням судових рішень, ураховуючи також, що позивач не є стороною відповідного виконавчого провадження і за нормами цього Кодексу не може звертатися з такою скаргою (пункт 46).
Підстави зняття арешту з майна у виконавчому провадженні визначено статтею 59 Закону України «Про виконавче провадження». Відповідно до частин четвертої та п`ятої статі 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є:
1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом;
2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника;
3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах;
4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням;
5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно;
6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову;
7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника;
8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову.
У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.
Згідно з частиною першою статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.
Виходячи з системного тлумачення статей 16, 572, 589 ЦК України, статті 59 Закону України «Про виконавче провадження», статті 1 Закону України «Про іпотеку» і роз`яснень пункту 2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 червня 2016 року № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).
Особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.
Саме такий висновок міститься у пункті 24 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 658/715/16-ц (провадження № 14-299цс18).
Відповідачами в такій справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів, банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення.
Як вбачається з матеріалів справи, під час виконавчого провадження в рамках цієї справи до фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 звернулася переможець публічних торгів СЕТАМ ОСОБА_1 , яка придбала це майно, з вимогою зняти арешт з придбаного нею на торгах майна, а саме:
1. Транспортний засіб, марки MERCEDES-BENZ, модель SPRINTER 316, рік випуску 2010, білого кольору, ТИП ТЗ ФУРГОН МАЛОТОНАЖНИЙ-В, номер кузова НОМЕР_1 , ДНЗ НОМЕР_2 ;
2. Транспортний засіб, марки RENAULT, модель DOKKER, рік випуску 2020, білого кольору, ТИП ТЗ Вантажний спеціалізований ФУРГОН МАЛОТОНАЖНИЙ-В, номер кузова НОМЕР_3 , ДНЗ НОМЕР_4 ;
3. Транспортний засіб, марки RENAULT, модель LOGAN, рік випуску 2021, білого кольору, ТИП ТЗ ЛЕГКОВИЙЗАГАЛЬНИЙ СЕДАН, номер кузова НОМЕР_5 , ДНЗ НОМЕР_6 ;
4. Транспортний засіб, марки RENAULT, модель LOGAN, рік випуску 2020, білого кольору, ТИП ТЗ ЛЕГКОВИЙЗАГАЛЬНИЙ СЕДАН, номер кузова НОМЕР_7 , ДНЗ НОМЕР_8 ;
5. Транспортний засіб, марки RENAULT, модель LOGAN, рік випуску 2020, білого кольору, ТИП ТЗ ЛЕГКОВИЙЗАГАЛЬНИЙ СЕДАН, номер кузова НОМЕР_9 , ДНЗ НОМЕР_10 ;
6. Транспортний засіб, марки RENAULT, модель MASTER, рік випуску 2020, білого кольору, ТИП ТЗ Вантажний спеціалізований ФУРГОН МАЛОТОНАЖНИЙ-В, номер кузова НОМЕР_11 , ДНЗ НОМЕР_12 ;
7. Транспортний засіб, марки RENAULT, модель MASTER, рік випуску 2020, білого кольору, ТИП ТЗ Вантажний спеціалізований ФУРГОН МАЛОТОНАЖНИЙ-В, номер кузова НОМЕР_13 ДНЗ НОМЕР_14 ;
8. Транспортний засіб, марки RENAULT, модель MASTER, рік випуску 2021, білого кольору, ТИП ТЗ Вантажний спеціалізований ФУРГОН, номер кузова НОМЕР_15 , ДНЗ НОМЕР_16 ;
9. Транспортний засіб, марки RENAULT, модель MASTER, рік випуску 2021, білого кольору, ТИП ТЗ Вантажний спеціалізований ФУРГОН, номер кузова НОМЕР_17 , ДНЗ НОМЕР_18 ;
10. Транспортний засіб, марки RENAULT, модель MASTER, рік випуску 2019, білого кольору, ТИП ТЗ Вантажний спеціалізований ФУРГОН МАЛОТОНАЖНИЙ-В, номер кузова НОМЕР_19 , ДНЗ НОМЕР_20 ;
11. Транспортний засіб, марки MERCEDES-BENZ, модель SPRINTER, рік випуску 2011, білого кольору, ТИП ТЗ Спеціалізований вантажний фургон, номер кузова НОМЕР_21 , ДНЗ НОМЕР_22 ;
12. Транспортний засіб, марки MERCEDES-BENZ, модель 815, рік випуску 2003, жовтого кольору, ТИП ТЗ Спеціалізований вантажний-спеціалізований фургон, номер кузова НОМЕР_23 , ДНЗ НОМЕР_24 ;
13. Транспортний засіб, марки VOLKSWAGEN, модель CADDY, рік випуску 2012, білого кольору, ТИП ТЗ ЗАГАЛЬНИЙ ЛЕГКОВИЙ УНІВЕРСАЛ-В, номер кузова НОМЕР_25 , ДНЗ НОМЕР_26 .
За твердженнями заявника, дана вимога була обґрунтована набуттям новим власником права власності на вищезазначене майно та з причини незняття арешту, про яке ОСОБА_1 дізналася в сервісному центрі, коли ставила на облік ці автомобілі. До звернення ОСОБА_1 надала копії протоколів, а саме протокол № 636282 проведення електронного аукціону (торгів) від 05.05.2025 року та протокол № 646351 проведення електронного аукціону (торгів) від 18.09.2025 року, а також копії платіжних документів, що підтверджують сплату за вищезазначене майно у повному обсязі.
Вказане на думку заявника, свідчить про наявність підстав для скасування заходів забезпечення позову в частині накладення арешту на рухоме майно відповідача, а саме щодо 13 автотранспортних засобів, придбаних ОСОБА_1 , на електронних торгах ДП «СЕТАМ» відповідно до протоколу № 636282 проведення електронного аукціону (торгів) від 05.05.2025 року та протоколу № 646351 проведення електронного аукціону (торгів) від 18.09.2025 року, у зв`язку із чим, останній звернувся до суду із відповідною заявою.
Крім того, заявником було зазначено, що на виконання ухвали суду від 11.05.2023 року про вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту у тому числі на рухоме майно, яке належить заявнику, приватним виконавцем Амельченком В.П. було відкрито виконавче провадження ВП № 71805860 про вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на розрахункові рахунки, рухоме та нерухоме майно, яке належить заявнику в межах суми позову 2 745 549,21 грн. відповідно до постанови про відкриття виконавчого провадження від 12.05.2023 року.
Також зазначає, що одночасно з цим 12.05.2023 року в рамках вищезгаданого виконавчого провадження виконавцем було прийнято постанову про арешт конкретних транспортних засобів фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 в кількості 19 штук відповідно до переліку, зазначеному у цій постанові. Згодом в рамках іншого виконавчого провадження ВП №74559622 саме 13 з 19 цих транспортних засобів було реалізовано в результаті проведених електронних аукціонів ДП «СЕТАМ», які є предметом чинного розгляду позову про зняття арешту на конкретне майно, а саме на частину транспортних засобів, на які було накладено арешт в рамках забезпечення позову, що підтверджується змістом постанови про накладення арешту в рамках виконання ухвали суду про вжиття заходів забезпечення позову по справі №922/1856/23 від 11.05.2023 року, та надано до суду копії постанов про відкриття виконавчого провадження та про арешт майна боржника від 12.05.2023 року.
13.02.2024 року приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Амельченко В.П. було винесено постанову про об`єднання виконавчих проваджень № 73903772, 74075368, 73902682, 73667087 (виконавче провадження за заявою ТОВ «ДІМОІЛ»), 73902996 в зведене виконавче провадження № 74143791. У зв`язку із припиненням діяльності приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Амельченко В.П., було призначено приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Шабанова В.В. тимчасовим приватним виконавцем для здійснення заходів щодо припинення діяльності приватного виконавця Амельченка В.П.
Також зазначає, що відповідно до інформації з Автоматизованої системи виконавчого провадження приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Амельченко В.П. був виконавцем який відкрив перше виконавче провадження щодо боржника (22.12.2023 року, стягувач – ТОВ «ДІМОІЛ»). Незважаючи на інформацію з АСВП щодо першого виконавчого провадження боржника та приватного виконавця який його відкрив, приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Близнюковим Юрієм Володимировичем було відкрито виконавчі провадження № 74559622 від 26.03.2024 року, 75905812 від 27.08.2024 року, 76085274 від 19.09.2024 року, за якими боржником виступає відповідач, а одним з стягувачів – ОСОБА_4 .
В межах виконавчого провадження АСВП 74559622 відкритого 26.03.2024 року приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Близнюковим Юрієм Володимировичем згідно акту про проведені електронні торги від 20 травня 2025 року через ДП «СЕТАМ» було реалізовано 05 травня 2025 року вантажний автомобіль MERCEDES-BENZ SPRINTER 316 NGT 2010 року випуску, номер шасі НОМЕР_1 , фургон малотонажний-В, білого кольору, реєстраційний державний номер НОМЕР_2 , який зареєстровано за ОСОБА_2 28.01.2014 року за 206 400,00 грн. Власником ТЗ стала дружина ОСОБА_4 – ОСОБА_1 . Надалі, приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Близнюковим Юрієм Володимировичем згідно акту про проведені електронні торги від 23 вересня 2025 року через ДП «СЕТАМ» 18 вересня 2025 року було реалізовано ще 12 транспортних засобів. Власником ТЗ знову стала дружина ОСОБА_4 – ОСОБА_1 .
12.05.2023 року постановою приватного виконавця Виконавчого округу Харківської області Амельченко В.П. відкрито виконавче провадження ВП № 71805860 щодо ухвали № 922/1856/23 від 11.05.2023 року.
12.05.2023 року поставною приватного виконавця Виконавчого округу Харківської області Амельченко В.П. про арешт майна боржника ВП № 71805860 накладено арешт на транспортні засоби: 1) RENAULT, реєстраційний номер НОМЕР_27 , VIN/номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_15 ; 2) RENAULT, реєстраційний номер НОМЕР_28 , VIN/номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_17 ;
3) MERCEDES-BENZ, реєстраційний номер НОМЕР_24 , VIN/номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_29 ; 4) SAMRO, реєстраційний номер НОМЕР_30 , VIN/номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_31 ; 5) RENAULT, реєстраційний номер НОМЕР_32 , VIN/номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_11 ; 6) SCHMITZ, реєстраційний номер НОМЕР_33 , VIN/номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_34 ; 7) RENAULT, реєстраційний номер НОМЕР_35 , VIN/номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_36 ; 8) RENAULT, реєстраційний номер НОМЕР_20 , VIN/номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_19 ; 9) RENAULT, реєстраційний номер НОМЕР_37 , VIN/номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_38 ; 10) MERCEDES-BENZ, реєстраційний номер НОМЕР_22 , VIN/номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_21 ; 11) MERCEDES-BENZ, реєстраційний номер НОМЕР_2 , VIN/номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_1 ; 12) RENAULT, реєстраційний номер НОМЕР_8 , VIN/номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_7 ; 13) VOLKSWAGEN, реєстраційний номер НОМЕР_26 , VIN/номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_39 ; 14) RENAULT, реєстраційний номер НОМЕР_40 , VIN/номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_5 ; 15) RENAULT, реєстраційний номер НОМЕР_41 , VIN/номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_13 ; 16) DAF, реєстраційний номер НОМЕР_42 , VIN/номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_43 ; 17) RENAULT, реєстраційний номер НОМЕР_44 , VIN/номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_3 ; 18) RENAULT, реєстраційний номер НОМЕР_10 , VIN/номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_9 ; 19) SCANIA, реєстраційний номер НОМЕР_45 , VIN/номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_46 у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів 2 745 549,21 грн.
Також, заявником було надано до матеріалів справи протоколи № 636282 та № 646351 проведення електронного аукціону (торгів) та акти про проведені електронні торги ВП № 74559622 від 20.05.2025 року та від 23.09.2025 року.
З протоколу № 636282 проведення електронного аукціону (торгів) судом встановлено, що 05.05.2025 року відбулися торги щодо реалізації транспортного засобу, марки МERCEDES-BENZ, модель SPRINTER 316, рік випуску 2010, білого кольору, тип ТЗ фургон малотонажний-В, номер кузова НОМЕР_47 , ДНЗ НОМЕР_48 , ціна продажу 206 400,00 грн. переможець ОСОБА_1 також зазначено реквізити рахунку продавця: отримувач: Близнюков Ю.В. (ПВ), виконавчий округ - Харківська обл., номер посвідчення 0007 - зупинена діяльність, рахунок отримувача: НОМЕР_49 АТ КБ "ПРИВАТБАНК", МФО: 351533, код отримувача(ЄДРПОУ): 2652016970, призначення платежу: Кошти за придбання на СЕТАМ прот. № 636282 від 05.05.2025 року, лот № 574355, ЄДРВП № 75916979, переможець: ОСОБА_1 .
З акту про проведені електронні торги ВП № 74559622 від 20.05.2025 року вбачається, що вказані торги відбулись за виконавчими документами, а саме: наказ № 922/3187/23 виданий 19.12.2023 року, наказ № 922/977/24 виданий 03.06.2024 року, виконавчий лист № 641/6240/23 виданий 09.07.2024 року.
З протоколу № 646351 проведення електронного аукціону (торгів) судом встановлено, що 18.09.2025 року відбулися торги щодо реалізації транспортних засобів у кількості 12 одиниць (які визначені заявником у клопотання про скасування заходів забезпечення позову), ціна продажу 4 696 500,00 грн., переможець ОСОБА_1 також зазначено реквізити рахунку продавця: отримувач: ОСОБА_5 (ПВ), виконавчий округ - Харківська обл., номер посвідчення 0007, рахунок отримувача: НОМЕР_49 , АТ КБ "ПРИВАТБАНК", МФО: 351533, код отримувача (ЄДРПОУ): 2652016970, призначення платежу: Кошти за придбання на СЕТАМ прот. № 646351 від 18.09.2025 року, лот №584077, ЄДРВП № 75916979, переможець: ОСОБА_1 .
З акту про проведені електронні торги ВП № 74559622 від 23.09.2025 року вбачається, що вказані торги відбулись за виконавчими документами, а саме: наказ № 922/3187/23 виданий 19.12.2023 року, наказ № 922/977/24 виданий 03.06.2024 року, виконавчий лист № 641/6240/23 виданий 09.07.2024 року.
Крім того, як вбачається із матеріалів справи, ухвалою суду від 11.05.2023 року заяву Товариства з обмеженою відповідальністю “ГПЛ” про забезпечення позову (вх. №1856) задоволено, та було вжито заходів забезпечення позову, саме шляхом накладення арешту на розрахункові рахунки, рухоме та нерухоме майно, які належать фізичній особі – підприємцю ОСОБА_2 , в межах суми позову – 2 745 549,21 грн.
Разом з тим, як вже було зазначено вище, ОСОБА_1 пред`явила позов у цій справі як власниця майна, яке вже не належить боржнику. На майно накладено арешт, який перешкоджає їй вільно володіти та розпоряджатися належним їй майном, тому з метою усунення перешкод у володінні і розпорядженні майном вона подала відповідну позовну заяву.
Дійсно, на час звернення позивачки до суду з цим позовом арешт, накладений на 17 транспортних засобів, не знятий, що підтверджується постановою про відкриття виконавчого провадження від 12.05.2023.
Виходячи із системного аналізу норм Цивільного кодексу, Закону України "Про виконавче провадження", слід дійти висновку, що особа, яка придбала майно на електронних торгах, стає його власником, а це майно звільняється від арештів та заборон (крім арешту, накладеного на виконання рішення суду про вжиття заходів для забезпечення позову).
Зазначений висновок викладено у постанові Верховного Суду від 19 вересня 2019 року у справі № 906/1063/18.
Як вбачається з Єдиного державного реєстру судових рішень, ухвалою Господарського суду Харківської області від 11.05.2023, яка залишена без змін постановою Східного апеляційного господарського суду від 27.06.2023 у справі №922/1856/23 заяву про забезпечення позову задоволено; вжито заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на розрахункові рахунки, рухоме та нерухоме майно, яке належить Відповідачу, в межах суми позову – 2 745 549,21 грн.
Постановою Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 21 вересня 2023 року у справі №922/1856/23, касаційну скаргу Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 залишено без задоволення. Ухвалу Господарського суду Харківської області від 11.05.2023 та постанову Східного апеляційного господарського суду від 27.06.2023 у справі №922/1856/23 залишено без змін.
Позивач, зазначаючи про протиправність дій відповідача, фактично вказує на те, що власником реалізуємого в рамках вказаного виконавчого провадження майна є ОСОБА_1 , а не боржник ФОП ОСОБА_2 .
Реалізація арештованого майна, на яке звернено стягнення відбувається відповідно до вимог ст.61 Закону № 1404-VIII, а саме здійснюється шляхом електронних торгів або за фіксованою ціною.
Згідно з частиною 1 ст. 59 Закону № 1404-VIII особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.
Згідно до ст.59 Закону № 1404-VIII є спеціальною нормою, в якій закріплено порядок вирішення спорів, що виникають між органом державної виконавчої служби та особою, яка не є боржником у виконавчому провадженні, з приводу накладення арешту на майно особи та реалізації вказаного арештованого майна. У разі виникнення зазначеної спірної ситуації належним способом захисту прав особи є саме звернення до суду з позовом про визнання права власності на майно і зняття з нього арешту.
Наведене свідчить, що суд першої інстанції, відмовляючи у відкритті провадження у справі, помилково дійшов висновку про те, що ОСОБА_1 не може пред`являти позов про зняття арешту з майна у порядку цивільного судочинства.
Враховуючи, що ОСОБА_1 не була стороною у справі №922/1856/23 та не була і не є стороною виконавчого провадження, у якому був накладений арешт, колегія суддів вважає, що позовом про зняття арешту з майна має розглядатися, з урахуванням суб`єктного складу сторін та характеру спору, у порядку цивільного судочинства.
Отже, суд першої інстанції помилково відмовив у відкритті провадження з наведених вище підстав, на стадії вирішення питання про відкриття провадження у суду немає можливості з`ясувати обставини по суті спору, які мають значення для правильного вирішення справи, зокрема чи є ОСОБА_1 боржником взагалі, та у якому виконавчому провадженні, хто є стягувачем у виконавчому провадженні. Встановлення вказаних обставин справи судом підлягає вирішенню на інших стадіях цивільного процесу, зокрема після відкриття провадження у справі.
Зазначене узгоджується з висновками, викладеними у постанові Верховного Суду від 20 листопада 2024 року по справі № 204/16497/23.
Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на тому, що відповідачем у справах за позовами про звільнення майна з-під арешту є боржник або особа, в інтересах якої накладено арешт на майно у виконавчих провадженнях, оскільки задоволення такого позову може безпосередньо вплинути на права та законні інтереси сторін спірних правовідносин щодо такого майна (постанови від 26 листопада 2019 року у справі № 905/386/18, від 05 травня 2020 року у справі № 554/8004/16, від 07 квітня 2021 року у справі № 174/474/17).
Зазначення судом першої інстанції, що позивачка відповідно до ст.145 ГПК України не позбавлена можливості звертатися до суду з клопотанням про скасування заходів забезпечення позову, не відповідає вищевикладеному, оскільки для нього чинним законодавством передбачено інший спосіб судового захисту, а саме звернення до суду з позовом про зняття арешту з майна, а тому суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відмову у відкритті провадження.
Отже, висновок суду першої інстанції про відмову у відкритті провадження у справі є передчасним.
Підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали (пункт 4 частини першої статті 379 ЦПК України).
Ураховуючи вищезазначене, оскільки суд першої інстанції постановляючи ухвалу допустив порушення норм процесуального права, що свідчить про її помилковість, колегія суддів вважає, що ухвала суду відповідно до вказаної норми цивільного процесуального права підлягає скасуванню, а справа - направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Зважаючи, що предметом апеляційного оскарження є процесуальне питання, справа по суті спору не розглядалась, питання щодо стягнення судових витрат наразі не вирішується.
Керуючись ст.ст. 259, ст. 374, ст.ст. 379, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд апеляційної інстанції
постановив :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Янковського Станіслава Анатолійовича – задовольнити.
Ухвалу Слобідського районного суду м. Харкова від 09 березня 2026 року- скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня ухвалення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до суду касаційної інстанції.
Повний текст постанови складений 10 червня 2026 року.

Головуючий   В.Б. Яцина.

Судді колегії    Ю.М. Мальований.

О.В. Маміна.