печерський районний суд міста києва

Справа № 757/36098/16-ц 
пр. 2-1352/25
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2025 року Печерський районний суд м. Києва у складі:
головуючого - судді Вовк С.В. ,
при секретарі судового засідання - Ємець Д.О.,

за участю представника позивача Савинського С.М. ,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «СЕНС БАНК» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Позиція сторін у справі та процесуальні дії
У липні 2016 року ПАТ «Укрсоцбанк» звернулося до Печерського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_2 та до ОСОБА_3 » в якому, просило стягнути з останніх на його користь суму боргу за кредитним договором в розмірі 676 550,24 доларів США.
Заявлені позовні вимоги ПАТ «Укрсоцбанк» обґрунтував наступним:
- 23 липня 2008 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» (який у подальшому змінив найменування на ПАТ «Укрсоцбанк») (надалі - «АКБ «Укрсоцбанк»») та ОСОБА_2 було укладено Договір про надання відновлювальної кредитної лінії № 40.29-48/659 (надалі - «Кредитний договір від 23.07.2008 р.»);
- того ж дня, 23 липня 2008 року, між АКБ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_3 було укладено Договір поруки № 013/561-П (надалі - «Договір поруки від 23.07.2008 року»), відповідно до умов якого ОСОБА_3 зобов`язалась солідарно відповідати перед кредитором за виконання ОСОБА_2 зобов`язань за Кредитним договором від 23.07.2008 р;
- посилаючись на неналежне виконання ОСОБА_2 зобов`язань за Кредитним договором від 23.07.2008 р., а ОСОБА_3 - обов`язків поручителя за Договором поруки від 23.07.2008 року, позивач просив суд солідарно стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість у сумі 676 550,24 доларів США, що еквівалентно 17 351 917 грн, а також судовий збір у розмірі 260 278,76 грн;
- на підтвердження заявлених вимог позивач посилався, зокрема, на поданий ним розрахунок заборгованості.
Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 19 липня 2017 року у справі №757/36098/16-ц, постановленою суддею відкрито провадження у цивільній справі за позовом ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.
Заочним рішенням Печерського районного суду м. Києва від 05 березня 2018 року у справі № 757/36098/16-ц позов ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості задоволено: солідарно стягнуто з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 заборгованість за кредитним договором у сумі 676 550,24 доларів США, що еквівалентно 17 351 917 грн, а також вирішено питання про розподіл судових витрат.
У подальшому представник ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про перегляд заочного рішення, посилаючись на те, що ОСОБА_2 не брав участі у розгляді справи з поважних причин, оскільки не був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, у зв`язку з чим був позбавлений можливості подати докази та заперечення проти позову.
Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 04 вересня 2020 року у справі №757/36098/16-ц поновлено пропущений строк на звернення із заявою про перегляд заочного рішення, заяву представника Відповідача-1 задоволено, заочне рішення Печерського районного суду м. Києва від 05 березня 2018 року скасовано та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження.
Відповідач-1 проти позову заперечував та просив відмовити у його задоволенні в повному обсязі. Свої заперечення обґрунтовував, зокрема наступним: 
- Позивач не довів належними та допустимими доказами факту видачі кредитних коштів, а відтак не довів і наявності підстав для покладення на Відповідача-1 обов`язку щодо їх повернення;
- у матеріалах справи відсутні первинні документи, які б підтверджували реальне надання кредиту, зокрема документи касового оформлення видачі готівкових коштів, документи щодо їх подальшого часткового погашення, а також виписки з відповідного рахунку. 
Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 03 лютого 2022 року у справі №757/36098/16-ц задоволено клопотання Відповідача-1 про витребування доказів у справі. Цією ж ухвалою витребувано у Акціонерного товариства «Альфа-Банк» (правонаступник ПАТ «Укрсоцбанк») належним чином засвідчені копії документів, що стосуються видачі кредитних коштів, їх погашення, виписки банківського рахунку, а також зобов`язано надати для огляду оригінали відповідних документів.
Надалі ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 21 січня 2025 року у справі №757/36098/16-ц закрито підготовче провадження у цивільній справі № 757/36098/16-ц за позовом ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості та призначено справу до судового розгляду по суті.
У судове засідання представник позивача не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Відповідно до матеріалів справи представником позивача було подано заяву, в якій він просив здійснювати розгляд справи № 757/36098/16-ц без його участі.
Представник Відповідача-1 у судовому засіданні проти позову заперечував та просив відмовити у його задоволенні у повному обсязі.
Фактичні обставини справи 
Судом встановлено, що 23 липня 2008 року між АКБ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2 було укладено Договір про надання відновлювальної кредитної лінії № 40.29-48/659, предметом якого є відкриття та надання ОСОБА_2 відновлювальної кредитної лінії у сумі 280 000,00 доларів США зі сплатою 13,50 % річних.
Згідно з п.п.1.1.1. Кредитного договору від 23.07.2008 р. погашення кредиту здійснюється згідно з порядком погашення суми основної заборгованості до 20-го числа кожного місяця починаючи з серпня 2008 року та з кінцевим терміном погашення заборгованості за кредитом до 22.07.2018.
Відповідно до п.3.2.3. Кредитного договору від 23.07.2008 р. кредитор має право вимагати дострокового повернення кредиту, нарахованих процентів, сплати комісії та можливих штрафних санкцій у разі затримання позичальником сплати кредиту (частини кредиту) та/або процентів.
23.07.2008 між ОСОБА_3 та АКБ «Укрсоцбанк», був укладений Договір поруки № 013/561-П, відповідно до умов якого ОСОБА_3 зобов`язується перед Позивачем у повному обсязі солідарно відповідати за виконання ОСОБА_2 зобов`язань щодо повернення суми кредиту, сплати процентів за користування кредитом, комісій, а також можливих штрафних санкцій (пені, штрафу), у розмір, в строки та в порядку, передбачених договором кредиту (п.1.1.).
Пунктом 3.1.2. Договору поруки від 23.07.2008 року встановлено, що протягом тридцяти робочих днів від дати отримання повідомлення кредитора про невиконання позичальником забезпеченого порукою зобов`язання, виконати відповідне зобов`язання шляхом перерахування непогашеної суми кредиту на рахунок кредитора, несплаченої суми процентів та/або комісій на рахунок кредитора, а також суми штрафних санкцій (пені, штрафу) на рахунок вказаний в повідомленні кредитора.
16.04.2009 Договором № 1 про внесення змін договору про надання відновлювальної кредитної лінії № 40.29-48/659 від 23.07.2008 (надалі - «Договір про внесення змін від 16.04.2009 р.») було змінено режим кредитної лінії з відновлювальної на не відновлювальну та встановлений новий графік погашення заборгованості.
14.06.2016 року на адресу ОСОБА_3 була надіслана вимога № 08.305-186/8917 про погашення заборгованості за кредитним договором.
17.06.2016 на адресу ОСОБА_3 була надіслана вимога № 08.305-186/8822 про погашення заборгованості за кредитним договором.
У подальшому, як встановлено судом, право вимоги за Кредитним договором від 23.07.2008 р. перейшло від ПАТ «Укрсоцбанк» до Акціонерного товариства «Альфа-Банк» (надалі - «АТ «Альфа-Банк»»).
Згідно з Рішенням № 5/2019 єдиного акціонера АТ «Укрсоцбанк» від 15.10.2019 року було затверджено Передавальний акт та визначено, що правонаступництво щодо всього майна, прав та обов`язків АТ «Укрсоцбанк» які зазначені у передавальному акті, виникає у АТ «Альфа-Банк» з 15 жовтня 2019 року.
21 листопада 2019 року рішенням Спільних загальних зборів акціонерів АТ «Альфа-Банк» та АТ «Укрсоцбанк», оформленим протоколом № 1/2019, затверджено нову редакцію Статуту АТ «Альфа-Банк».
Відповідно до підпункту 2 пункту 1.2 зазначеного Статуту АТ «Альфа-Банк» є правонаступником усього майна, усіх прав та обов`язків АТ «Укрсоцбанк».
12 серпня 2022 року Загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» затверджено рішення про зміну найменування банку з АТ «Альфа-Банк» АТ «СЕНС БАНК».
Згідно з протоколом позачергових загальних зборів акціонерів АТ «Альфа-Банк» від 12 серпня 2022 року затверджено нове найменування банку та визначено, що правонаступництво щодо всього майна, усіх прав та обов`язків АТ «Альфа-Банк» переходить до АТ «СЕНС БАНК» з дати внесення відповідних змін до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.
Відповідно до витягу з Державного реєстру банків АТ «СЕНС БАНК» є правонаступником АТ «Альфа-Банк». Також згідно з витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань правонаступником АТ «Альфа-Банк» є АТ «СЕНС БАНК».
За змістом статті 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу таких прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до статті 55 Цивільного процесуального кодексу України у разі припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у правовідносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони на будь-якій стадії судового процесу. Усі дії, вчинені у цивільному процесі до вступу правонаступника, є обов`язковими для нього так само, як вони були обов`язковими для особи, яку він замінив.
Аналогічний правовий висновок викладено Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду у постанові від 05 квітня 2024 року у справі № 243/603/16-ц, у якій зазначено, що суд зобов`язаний залучити до участі у справі правонаступника сторони або третьої особи, якщо спірні правовідносини допускають правонаступництво, а такий правонаступник існує.
З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що АТ «СЕНС БАНК» є правонаступником первісного позивача - ПАТ «Укрсоцбанк», а відтак був залучений до участі у справі як правонаступник Позивача.
Позиція суду та оцінка аргументів сторін
Відповідно до частини першої статті 15 та частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також право звернутися до суду за захистом свого майнового чи немайнового права та інтересу. 
Отже, вирішуючи цей спір, суд повинен встановити не лише сам факт існування між сторонами договірних правовідносин, а й те, чи доведено належними та допустимими доказами виникнення саме того грошового зобов`язання, на яке посилається Позивач як на підставу заявлених вимог.
Правовідносини, що виникли у справі, стосуються виконання зобов`язань за кредитним договором та договором поруки, а також процесуального обов`язку сторін належно довести ті обставини, на які вони посилаються. З матеріалів справи вбачається, що позов був заявлений про солідарне стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 заборгованості за кредитним договором, тоді як Відповідач-1 заперечували проти позову, посилаючись, зокрема, на відсутність у матеріалах справи належних і допустимих доказів фактичного надання первісним Позивачем кредитних коштів. 
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати позичальникові грошові кошти у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник - повернути кредит і сплатити проценти. Частина друга статті 1054 ЦК України прямо передбачає, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті кредитного договору. У свою чергу, стаття 1046 ЦК України закріплює, що договір позики є укладеним з моменту передання грошей, а частина друга статті 1047 ЦК України визначає, що на підтвердження передання коштів може бути поданий інший документ, який посвідчує таке передання. 
Із системного аналізу цих норм випливає, що сам по собі письмовий текст кредитного договору ще не є достатнім доказом фактичного виникнення грошового зобов`язання у заявленому розмірі, якщо відсутні належні документи, які підтверджують реальне надання коштів позичальникові. 
Такий підхід викладений Верховним Судом у постанові від 15 липня 2021 року у справі № 202/34736/13-ц, де прямо зазначено: «сам по собі кредитний договір не є доказом виникнення зобов`язання. Кредитний договір набуває чинності з моменту фактичної передачі обумовленої грошової суми, що підтверджується розпискою позичальника або іншим документом, який посвідчує передання кредитором грошей позичальнику». Більше того, у цій же постанові Верховний Суд наголосив, що «таким документом, якщо немає розписки позичальника, може бути виключно первинний бухгалтерський документ, оформлений у відповідності до вимог статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». 
Як установлено судом, 23 липня 2008 року між АКБ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2 було укладено Договір № 40.29-48/659, предметом якого є відкриття та надання ОСОБА_2 відновлювальної кредитної лінії у сумі 280 000,00 доларів США зі сплатою 13,50 % річних. Надалі, 16 квітня 2009 року договором № 1 було змінено режим кредитної лінії з відновлювальної на невідновлювальну та встановлено новий графік погашення заборгованості. Також 23 липня 2008 року між банком та ОСОБА_3 укладено Договір поруки № 013/561-П, відповідно до якого поручитель зобов`язався солідарно відповідати за виконання ОСОБА_2 зобов`язань за кредитним договором.
Отже, сам факт існування письмово оформлених договірних правовідносин між сторонами не заперечується. Однак предметом доказування у цій справі є не лише існування договірних правовідносин, а насамперед фактичне надання коштів, розмір заборгованості та належність доказів, якими це підтверджується.
Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За змістом статей 77, 78, 95 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування; обставини, що мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами; письмовими доказами є документи, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.
Так само стаття 80 ЦПК України вимагає, щоб докази у своїй сукупності давали змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин, які входять до предмета доказування. Тому у спорі про стягнення кредитної заборгованості саме на Позивача покладається обов`язок подати суду не припущення і не внутрішній розрахунок, а належну сукупність первинних документів, які підтверджують факт видачі кредиту, рух коштів, їх часткове повернення та реальний залишок боргу. Аналогічний висновок зроблено Верховним Судом і у постанові від 31 липня 2019 року у справі № 553/1325/14-ц.
Зі змісту позовних вимог та наданого самим позивачем розрахунку вбачається, що банк посилався на надання ОСОБА_2 у період з 08 серпня 2008 року по 12 вересня 2008 року кредитних коштів у загальному розмірі 277 667,00 доларів США, а також на подальше часткове погашення цієї заборгованості низкою платежів. Разом з тим наведений розрахунок має односторонній аналітичний характер, складений самим банком та не підкріплений тими первинними банківськими документами, які мали б безпосередньо фіксувати кожну операцію з видачі чи прийняття готівки. На цьому ж наголосив Верховний Суд у постанові від 30 січня 2018 року у справі № 161/16891/15-ц, зазначивши, що розрахунок заборгованості без первинних бухгалтерських документів не може вважатися належним доказом обґрунтованості заявлених вимог.
Суд бере до уваги, що за змістом Інструкції про касові операції в банках України, затвердженої постановою Правління НБУ від 14 серпня 2003 року № 337, а також Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління НБУ від 18 червня 2003 року № 254, касові операції банку повинні бути належним чином документально оформлені, а виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних операцій. 
Згідно п. 3 Розділу І Інструкції про касові операції в банках України, затвердженої Постановою Правління Національного банку України від 14.08.2003 № 337, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 05 вересня 2003 за № 768/8089 (в редакції від 24.04.2007р.) встановлено порядок і вимоги щодо здійснення банками, їх філіями та відділеннями касових операцій у національній та іноземній валютах.
Відповідно до п. 4 («Видача готівки іноземної валюти здійснюється за такими видатковими документами») Глави 3 («Порядок видачі готівки з касу банку») Розділу ІІІ («Касові операції банків з клієнтами») Інструкції про касові операції в банках України (в редакції від 24.04.2007р.), видача готівки іноземної валюти фізичній особі здійснювалася на підставі заяви на видачу готівки.
Згідно з приписами Інструкції про касові операції в банках України (в редакції від 24.04.2007р.), на підтвердження факту видачі фізичній особі готівки з каси банку - Банк зобов`язаний був надати фізичній особі видатковий касовий ордер.
Таким чином, зважаючи на твердження АТ «Укрсоцбанк» про видачу кредитних коштів у іноземній валюті через касу банку ОСОБА_2 , наразі у володінні та розпорядженні ПАТ «Укрсоцбанк» мали також знаходитись заяви ОСОБА_2 на видачу грошових коштів у іноземній валюті, а також видаткові касові ордери, або ж інші офіційні документи, що підтверджуватимуть факт видачі готівкових кредитних коштів ОСОБА_2 у зазначених розмірах та у вказані терміни:
1) 50 000,00 доларів США - 08.08.2008р.
2) 10 000,00 доларів США - 19.08.2008р.
3) 10 000,00 доларів США - 22.08.2008р.
4) 140 000,00 доларів США - 01.09.2008р.
5) 20 000,00 доларів США - 08.09.2008р.
6) 47 667,00 доларів США - 12.09.2008р.
Також, у позовній заяві від 22.06.2016р., посилаючись на приписи Розрахунку кредитної заборгованості ПАТ «Укрсоцбанк зазначив, що ОСОБА_2 , нібито, частково погасив зобов`язання за Кредитним договором у зазначених розмірах та у вказані терміни:
1) 2 337,50 доларів США - 22.09.2008р.
2) 2 657,76 доларів США - 21.10.2008р.
3) 2 054.35 доларів США - 20.11.2008р.
4) 2 282,39 доларів США - 22.12.2008р.
5) 2 333,00 доларів США - 26.01.2009р.
6) 2 333,00 доларів США - 03.03.2009р.
7) 352,62 доларів США - 25.05.2009р.
8) 37,38 доларів США - 11.06.2009р.
9) 130,00 доларів США - 01.07.2009р.
10) 130,00 доларів США - 03.08.2009р.
Відповідно до приписів Інструкції про касові операції в банках України (в редакції від 24.04.2007р.), приймання готівки іноземної валюти від клієнтів в банках України здійснювалося за такими прибутковими касовими документами як прибутковий касовий ордер.
Твердження позивача про видачу кредитних коштів мають підтверджуватися належними та допустимими первинними документами, які відображають фактичний рух коштів, а не лише умовами кредитного договору чи одностороннім розрахунком заборгованості. Зокрема, у разі посилання на видачу кредиту готівкою через касу банку такими доказами є заяви на видачу готівки, видаткові касові ордери, а у разі посилання на погашення боргу - прибуткові касові ордери, інші документи щодо кожного факту сплати, а також виписки з рахунку, з якого нібито надавалися кредитні кошти.
Відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Отже, якщо банк дійсно здійснював видачу кредиту та приймав платежі в рахунок його погашення, такі операції мали бути зафіксовані саме первинними документами, складеними під час вчинення відповідних господарських операцій або безпосередньо після їх завершення. У матеріалах справи відсутні такі документи.
Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 03.02.2022 у справі №757/36098/16-ц задоволено клопотання ОСОБА_2 , про витребування доказів, та:
Витребувано у Акціонерного товариства «Альфа-банк» (ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 23494714) належним чином засвідчені копії заяв ОСОБА_2 на видачу грошових коштів у іноземній валюті та видаткових касових ордерів, або ж інших офіційних документів, що підтверджуватимуть факт видачі ОСОБА_2 готівкових кредитних коштів за Договором про надання відновлювальної кредитної лінії № 40.29-48/657 у зазначених розмірах та у вказані терміни:
50 000,00 доларів США - 08.08.2008р.
10 000,00 доларів США - 19.08.2008р.
10 000,00 доларів США - 22.08.2008р.
140 000,00 доларів США - 01.09.2008р.
20 000,00 доларів США - 08.09.2008р.
47 667,00 доларів США - 12.0-9.2008р.
Витребувано у Акціонерного товариства «Альфа-банк» (ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 23494714) належним чином засвідчені копії прибуткових касових ордерів, або ж інших офіційних документів, що підтверджуватимуть факт отримання від ОСОБА_2 грошових коштів в рахунок погашення заборгованості за Договором про надання відновлювальної кредитної лінії № 40.29-48/657 у зазначених розмірах та термінах:
2 337,50 доларів США - 22.09.2008р.
2 657,76 доларів США - 21.10.2008р.
2 054.35 доларів США - 20.11.2008р.
2 282,39 доларів США - 22.12.2008р.
2 333,00 доларів США - 26.01.2009р.
2 333,00 доларів США - 03.03.2009р.
352,62 доларів США - 25.05.2009р.
37,38 доларів США - 11.06.2009р.
130,00 доларів США - 01.07.2009р.
130,00 доларів США - 03.08.2009р.
Витребувано у Акціонерного товариства «Альфа-банк» (ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 23494714) належним чином засвідчену копію виписки банківського рахунку з якого, відповідно до Договору про надання відновлювальної кредитної лінії № 40.29-48/657, повинні були надаватися грошові кредитні кошти у іноземній валюті ОСОБА_2 (за період з моменту відкриття рахунку і до моменту отримання відповідного адвокатського запиту).
Зобов`язано Акціонерне товариство «Альфа-банк» (ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 23494714) надати для ознайомлення та огляду до Печерського районного суду міста Києва оригінали заяв ОСОБА_2 на видачу грошових коштів у іноземній валюті та видаткових касових ордерів, або ж інших офіційних документів, що підтверджуватимуть факт видачі ОСОБА_2 готівкових кредитних коштів за Договором про надання відновлювальної кредитної лінії № 40.29-48/657 у зазначених розмірах та у вказані терміни:
50 000,00 доларів США - 08.08.2008р.
10 000,00 доларів США - 19.08.2008р.
10 000,00 доларів США - 22.08.2008р.
140 000,00 доларів США - 01.09.2008р.
20 000,00 доларів США - 08.09.2008р.
47 667,00 доларів США - 12.0-9.2008р.
Зобов`язано Акціонерне товариство «Альфа-банк» (ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 23494714) надати для ознайомлення та огляду до Печерського районного суду міста Києва оригінали прибуткових касових ордерів, або ж інших офіційних документів, що підтверджуватимуть факт отримання від ОСОБА_2 грошових коштів в рахунок погашення заборгованості за Договором про надання відновлювальної кредитної лінії № 40.29-48/657 у зазначених розмірах та термінах:
2 337,50 доларів США - 22.09.2008р.
2 657,76 доларів США - 21.10.2008р.
2 054.35 доларів США - 20.11.2008р.
2 282,39 доларів США - 22.12.2008р.
2 333,00 доларів США - 26.01.2009р.
2 333,00 доларів США - 03.03.2009р.
352,62 доларів США - 25.05.2009р.
37,38 доларів США - 11.06.2009р.
130,00 доларів США - 01.07.2009р.
130,00 доларів США - 03.08.2009р.
Зобов`язано Акціонерне товариство «Альфа-банк» (ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 23494714) надати для ознайомлення та огляду до Печерського районного суду міста Києва оригінали виписки банківського рахунку з якого, відповідно до Договору про надання відновлювальної кредитної лінії № 40.29-48/657, повинні були надаватися грошові кредитні кошти у іноземній валюті ОСОБА_2 (за період з моменту відкриття рахунку і до моменту отримання відповідного адвокатського запиту).
Зобов`язано Акціонерне товариство «Альфа-банк» (ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 23494714) надати для ознайомлення та огляду до Печерського районного суду міста Києва оригінали Договору про надання відновлювальної кредитної лінії № 40.29-48/657 та іпотечного договору.
Зобов`язано Акціонерне товариство «Альфа-банк» надати витребувані докази протягом десяти днів з дня постановлення ухвали.
Вимоги ухвали Печерського районного суду м. Києва від 03.02.2022 року Позивачем виконані не були.
Відповідно до частини першої статті 84 ЦПК України учасник справи у разі неможливості самостійно надати докази має право подати клопотання про їх витребування судом, а частина шоста цієї статті передбачає, що будь-яка особа, у якої знаходиться доказ, повинна видати його на вимогу суду. 
Частина десята статті 84 ЦПК України встановлює прямі наслідки неподання витребуваних доказів: у разі неподання учасником справи таких доказів без поважних причин суд може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, недоведеною, розглянути справу за наявними доказами, а у випадку неподання їх Позивачем - також залишити позов без розгляду. 
Частиною 1 статті 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Відповідно до ч. 2 ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Зазначені вимоги Позивача повинні підтверджуватися визначеними чинним законодавством засобами доказування, зокрема письмовими доказами.
Згідно з ч. 1 ст. 95 ЦПК України, письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Щодо позовних вимог Позивача, то належними доказами, зокрема, є видаткові та прибуткові касові ордери, або ж інші документи, що засвідчують факт надання кредитних коштів Відповідачу-1 та подальше погашення Відповідачем-1 кредитних зобов`язань, на чому акцентує увагу Позивач. 
Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
За таких умов негативні процесуальні наслідки невчинення відповідної процесуальної дії не можуть бути покладені на відповідачів. Відповідно до частини четвертої статті 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Отже, саме Позивач повинен нести ризик недоведеності тих обставин, які він зобов`язаний був підтвердити витребуваними судом доказами, але не підтвердив.
За таких обставин суд приходить до висновку, що Позивачем не подано належних, допустимих, достовірних і достатніх доказів на підтвердження своїх вимог. У матеріалах справи відсутні первинні банківські документи, які б підтверджували видачу кредитних коштів, відсутні належні документи, що посвідчують рух коштів та їх часткове повернення, а також відсутні докази виконання ухвали суду про витребування документів. Тому заявлені вимоги не знайшли свого належного доказового підтвердження, а відтак у суду відсутні правові підстави для їх задоволення.
Аналізуючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими, оскільки позивачем не надано належних доказів на підтвердження заявлених позовних вимог та порушення прав позивача, а тому у задоволенні позовних вимог слід відмовити.
Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.
Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Європейський Суд з прав людини повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 09 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п. 29).
Керуючись статтями 5, 10, 13, 19, 76, 77, 81, 141, 263, 264, 265, 268, 273 Цивільного процесуального кодексу України, суд - 

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» (ЄДРПОУ:00039019), правонаступником якого є Акціонерне товариство «СЕНС БАНК» (ЄДРПОУ: 23494714), до ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 ), ОСОБА_3 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) про стягнення заборгованості за Договором про надання відновлювальної кредитної лінії № 40.29-48/659 - відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення може бути оскаржено позивачем до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня проголошення рішення.

Суддя С.В. Вовк