ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и
13 травня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 160/20480/25	
Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді Щербака А.А. (доповідач),
суддів: Баранник Н.П., Малиш Н.І., 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 листопада 2025 року (суддя Царікова О.В.) у справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просить:
- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 у відношенні до ОСОБА_1 щодо не нарахування та не виплати у повному обсязі індексації грошового забезпечення у період з 01 жовтня 2016 року по 28 лютого 2018 року із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення в період 01 жовтня 2016 року по 28 лютого 2018 року - січень 2008 року;
- зобов`язати військову частина НОМЕР_1 нарахувати та стягнути на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення у період з 01 жовтня 2016 року по 28 лютого 2018 року із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення в період 01 жовтня 2016 року по 28 лютого 2018 року - січень 2008 року та стягнути суму індексації у загальній сумі 60 866 грн. 07 коп. із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб, відповідно до п. 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 № 44. 
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 листопада 2025 року позов задоволено частково.
Суд вирішив визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 у відношенні до ОСОБА_1 щодо не нарахування та не виплати у повному обсязі індексації грошового забезпечення у період з 01 жовтня 2016 року по 28 лютого 2018 року із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення в період 01 жовтня 2016 року по 28 лютого 2018 року - січень 2008 року.
Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та стягнути на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення у період з 01 жовтня 2016 року по 28 лютого 2018 року із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення в період 01 жовтня 2016 року по 28 лютого 2018 року - січень 2008 року та стягнути суму індексації. 
В іншій частині позову відмовити.
Позивачем подана апеляційна скарга, просить рішення суду першої інстанції скасувати, позов задовольнити в повному обсязі.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції не було враховано, що обраний судом спосіб захисту порушеного права позивача є неефективним в не призведе до реального відновлення прав позивача. 
Адміністративна справа розглянута апеляційним судом відповідно до пункту 3 частини 1 ст.311 КАС України в порядку письмового провадження, на підставі наявних у ній доказів. 
Колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Як було встановлено судом першої інстанції, позивач проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 у період з 07.09.2016 по 01.04.2025. Є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_2 від 07.08.2018.
Згідно наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 01.04.2025 №96 майора ОСОБА_1 вважати таким, що справи та посаду здав і вибув до нового місця служби. З 01.04.2025 виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення. Знято з відповідних видів котлового забезпечення з 02 квітня 2025 року, видано продовольчий атестат. Вказаним наказом наказано:
- виплатити щомісячну премію за особистий внесок у загальні результати служби у повному розмірі, надбавку за виконання особливо важливих завдань у розмірі 65% посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років за 01 квітня 2025 року;
- виплатити надбавку за роботу в умовах режимних обмежень у розмірі 60% до посадового окладу за 01 квітня 2025 року.
Листом від 28.06.2025 року №11568 у відповідь на адвокатський запит, поданий в інтересах позивача, з вимогою надання відомостей про нарахування та виплату грошового забезпечення, індексації грошового забезпечення, компенсації відпустки як учаснику бойових дій надала відповідь, що зі своєї сторони щодо нарахування ОСОБА_1 грошового забезпечення Військова частина НОМЕР_1 протиправних та незаконних дій не здійснювала, номінальні розміри посадового окладу та окладу за військовим званням визначались згідно з чинним законодавством України. Зокрема, вказано, що відповідно до п.4 постанови КМУ №704 від 30.08.2017, з урахуванням внесених змін постановою КМУ від 12.05.2023 №483, встановлено, що розміри посадових окладів та окладів за військовим званням розраховуються виходячи з 1762 грн. та визначаються шляхом множення на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1,12,13,14. Щодо індексації, вказано, що індексація не є обов`язковою складовою грошового забезпечення, вона не входить до його складу і здійснюється у випадках, передбачених законом та згідно із Порядком, затвердженим КМУ та в період з 01.12.2015 по 28.02.2018 індексація грошового забезпечення не виплачувалася.
Не погоджуючись із такою бездіяльністю відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції зазначив, що враховуючи те, що судом застосовано спосіб захисту порушеного права позивача у вигляді зобов`язання військової частини НОМЕР_1 нарахувати та стягнути на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення у період з 01 жовтня 2016 року по 28 лютого 2018 року із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення в період 01 жовтня 2016 року по 28 лютого 2018 року - січень 2008 року та стягнути суму індексації, відсутні підстави для нарахування такої компенсації, оскільки виплати спірних сум позивачеві ще не здійснено.
Колегія суддів з висновками суду першої інстанції погоджується. 
Як встановив суд першої інстанції, що охоронювані законом права, свободи та інтереси позивача протиправно порушені бездіяльністю відповідача щодо ненарахування та невиплати індексації грошового забезпечення позивачу за період з 01.10.2016 по 28.02.2018 - січень 2008 року.
Судом було встановлено, що порушене право позивача підлягає відновленню шляхом прийняття рішення про зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити на користь позивача індексацію грошового забезпечення за період з 01 жовтня 2016 року по 28 лютого 2018 року з врахуванням січня 2008 року як базового місяця, відповідно до вимог Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078.
Суд вірно врахував, що визначення конкретної суми стягнення індексації грошового забезпечення у період з 01 жовтня 2016 року по 28 лютого 2018 року із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення в період 01 жовтня 2016 року по 28 лютого 2018 року - січень 2008 при обрахунку нарахування індексації та виплати за спірний період належить до дискреційних повноважень відповідача.
Щодо позовних вимог в частині виплати компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, відповідно до пункту 2 «Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу».
Відповідно до пункту 1 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 за № 44, цей порядок визначає умови та механізм щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу (в тому числі відрядженими до органів виконавчої влади та інших цивільних установ), співробітниками Служби судової охорони у зв`язку з виконанням ними своїх обов`язків під час проходження служби (далі - грошова компенсація).
Пунктом 2 Порядку № 44 передбачено, що грошова компенсація виплачується громадянам України, які відповідно до законодавства мають статус військовослужбовця, поліцейського або є особами рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, ДСНС, податкової міліції, Національного антикорупційного бюро, Державного бюро розслідувань, співробітникам Служби судової охорони, а також особам, звільненим із служби, для відшкодування утриманих сум податку з їх грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, право на які вони набули у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби.
Згідно з пунктом 4 Порядку №44 виплата грошової компенсації військовослужбовцям, поліцейським та особам рядового і начальницького складу здійснюється одночасно з виплатою їм грошового забезпечення.
Суд вірно зазначив, що виплата грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримується з грошового забезпечення, здійснюється за умови виплати грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат.
Порядком № 44 передбачено виплату грошової компенсації лише при виплаті грошового забезпечення, з якого утримуються відповідні податки.
Ураховуючи те, що судом застосовано спосіб захисту порушеного права позивача у вигляді зобов`язання військової частини НОМЕР_1 нарахувати та стягнути на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення у період з 01 жовтня 2016 року по 28 лютого 2018 року із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення в період 01 жовтня 2016 року по 28 лютого 2018 року - січень 2008 року та стягнути суму індексації, суд зробив вірний висновок про відсутність підстав для нарахування такої компенсації, оскільки виплати спірних сум позивачеві ще не здійснено.
Доводи апеляційної скарги вказаного не спростовують.
Підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні.
Керуючись ст. ст. 315, 316, 321, 322 КАС України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 листопада 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України. 
Постанова у повному обсязі складена 13 травня 2026 року.

Головуючий - суддя А.А. Щербак 

суддя Н.П. Баранник 

суддя Н.І. Малиш