Дата документу 06.05.2026 Справа № 2-1819/2009

Запорізький Апеляційний суд

 
ЄУН 2-1819/2009      Пр. № 22-ц/807/1069/26	Головуючий у 1-й інстанції: Геєць Ю.В. Суддя-доповідач: Гончар М.С.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 травня 2026 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді (судді-доповідача) Гончар М.С.
суддів Кухаря С.В., Трофимової Д.А.
за участі секретаря Пантюх Ю.О. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу боржника  ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2  на ухвалу Вознесенівського районного суду м. Запоріжжя від 25 лютого 2026 року про залишення без задоволення скарги боржника ОСОБА_1 на дії/бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Шавлукової Заїри Арсенівни, стягувач «ДЕРЖАВНИЙ ОЩАДНИЙ БАНК УКРАЇНИ» в особі ФІЛІЇ – ЗАПОРІЗЬКЕ ОБЛАСНЕ УПРАВЛІННЯ АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА 

ВСТАНОВИВ:

15 січня 2026 року боржник ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 звернулася до суду з вищезазначеною на дії/бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Шавлукової З.А. (а.с. 1-18), в якій просила: - визнати бездіяльність приватного виконавця Шавлукової З.А. у виконавчому провадженні № 70288711 щодо відмови у зупиненні виконавчих дій протиправною, - зобов`язати приватного виконавця Шавлукову З.А. винести постанову про зупинення виконавчих дій у виконавчому провадженні № 70288711. 
В обґрунтування своєї скарги сторона боржника зазначала, що 26.12.2006 року між ВАТ “Державний ощадний банк України” в особі філії - Орджонікідзевське відділення №7717 м. Запоріжжя та ОСОБА_1 був укладений договір про іпотечний кредит № 375, згідно з умовами якого банк надав позичальнику кредит в сумі 59700,00 доларів США. З метою забезпечення виконання зобов`язань, в той же день між банком та ОСОБА_1 було укладено іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Бургазли І.І. № 375-іф. Відповідно до умов вищевказаного іпотечного договору у випадку невиконання або неналежного виконання зобов`язання позичальником, іпотекодержатель (банк) має право звернути стягнення на предмет іпотеки. 26.11.2009 року рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя по цивільній справі № 2-1819/2009 було задоволено позовну заяву АТ “Ощадбанк” та стягнуто з ОСОБА_1 суму заборгованості за договором іпотечного кредиту № 375 від 26.12.2006 року в загальному розмірі 484283,90 грн. На виконання рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя по цивільній справі № 2-1819/2009 від 26.11.2009 року було видано дублікат виконавчого листа про стягнення загальної суми боргу з урахуванням заборгованості за кредитом, судового збору, витрат на ІТЗ - 484283,90 грн. 09.01.2023 року винесена постанова про відкриття виконавчого провадження ВП № 70288711. 15.10.2025 року ОСОБА_1 в особі адвоката Попової К.Р. звернулась до Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя із позовною заявою про визнання договору про іпотечний кредит № 375 від 26.12.2006 року припиненим. Ухвалою Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя від 24.10.2025 року у справі №335/10464/25 за вищевказаним позовом відкрито. 03.11.2025 року ОСОБА_1 звернулась до приватного виконавця із заявою про зупинення виконавчого провадження. 04.11.2025 року вих. № 42971 надано відповідь, згідно з якою у зупиненні виконавчого провадження № 70288711 відмовлено та запропоновано звернутись до суду із відповідним клопотанням. Ухвалою Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя від 27.11.2025 року у справі № 332/10464/25 у задоволенні клопотання про забезпечення позову відмовлено з урахуванням такого: “При цьому, суд зазначає, що вжиття заходів щодо зупинення виконавчих дій відноситься до виключних повноважень державного виконавця, а тому заявник не позбавлений права на звернення до виконавця із відповідною заявою”. 30.12.2025 року ОСОБА_1 повторно звернулась до приватного виконавця Шавлукової З.А. із заявою про зупинення виконавчого провадження. Листом від 05.01.2026 року «Про надання відповіді», приватним виконавцем Шавлуковою З.А. відмовлено у задоволенні заяви про зупинення виконавчих дій у виконавчому провадженні № 70288711, з аналогічних підстав, зазначених у відповіді від 04.11.2025 року. Постановою про арешт майна боржника від 15.10.2025 року у ВП № 70288711 приватним виконавцем Шавлуковою З.А. накладено арешт на нерухоме майно - 47/100 частини житлового будинку, що належить ОСОБА_1 . Таким чином, в результаті активних дій приватного виконавця Шавлукової З.А. щодо виконання рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 26.11.2009 року, в разі задоволення позову ОСОБА_1 щодо визнання договору про іпотечний кредит № 375 від 26.12.2006 року припиненим, визнання в подальшому виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, робить неможливим в подальшому повернення реалізованого майна та порушує баланс інтересів стягувача та боржника.
В автоматизованому порядку для розгляду даної справи визначено суддю першої інстанції Вознесенівського районного суду м. Запоріжжя Геєць Ю.В. (а.с.19). Ухвалою суду першої інстанції від 19.01.2026 року (а.с.20) скаргу прийнято до розгляду, витребувано у приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Шавлукової З.А завірені у встановленому законом порядку матеріали виконавчого провадження № 70288711. 29.01.2026 року на виконання ухвали суду направлено копії матеріалів виконавчого провадження № 70288711 (а.с. 30-70).
Ухвалою Вознесенівського районного суду м. Запоріжжя від 25 лютого 2026 року (а.с.82, 84-86) вищезазначену скаргу боржника у цій справі залишено без задоволення.
Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції у цій справі, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права судом першої інстанції при її постановленні, боржник ОСОБА_1 в особі представника Попової К.Р. у своїй апеляційній скарзі (а.с.91-96) просила ухвалу суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким визнати бездіяльність приватного виконавця Шавлукової З.А. у виконавчому провадженні № 70288711 щодо відмови у зупиненні виконавчих дій протиправними, зобов`язати приватного виконавця Шавлукову З.А. винести постанову про зупинення виконавчих дій у виконавчому провадженні № 70288711.
В автоматизованому порядку 18.03.2026 року для розгляду цієї справи визначено колегію суддів Запорізького апеляційного суду: головуючого суддю (суддю-доповідача) Гончар М.С., суддів Онищенка Е.А. та Трофимову Д.А. (а.с.97). Ухвалою апеляційного суду від 19.03.2026 року (а.с.98) витребувано у суду першої інстанції справу, яка надійшла до апеляційного суду 31.03.2026 року (а.с.100). Ухвалою апеляційного суду апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою відкрито 01.04.2026 року (а.с.101), дану справу за апеляційною скаргою призначено до апеляційного розгляду (а.с.102), з урахуванням відповідного навантаження судді-доповідача і колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, які за рішенням загальних зборів суддів Запорізького апеляційного суду з липня 2021 року також приймають участь у розгляді кримінальних проваджень, та відповідного штату суддів Запорізького апеляційного суду (10) взагалі.
Приватний виконавець виконавчого округу Запорізької області Шавлукова Є.А. (а.с.116-120) подала відзив на апеляційну скаргу. Стягувач не скористався своїм правом на подачу відзиву на вищезазначену апеляційну скаргу сторони боржника у цій справі. Однак, в силу вимог ст. 360 ч. 3 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції апеляційним судом.
В автоматизованому порядку 05.05.2026 року суддею Кухар С.В. у цій справі замінено суддю Онищенка Е.А. у зв`язку із тривалою відпусткою останнього (а.с. 132-133).
У дане судове засідання належним чином повідомлені апеляційним судом про дату, час і місце розгляду цієї справи (а.с. 113-115, 123), у тому числі боржник ОСОБА_1 додатково через свого представника – адвоката Попову К.Р. (а.с.95), що узгоджується із вимогами ст. 130 ч. 5 ЦПК України, всі учасники цієї справи не з`явились, клопотань про відкладення апеляційному суду не подавали.
Приватний виконавець виконавчого округу Запорізької області Шавлукова З.А. (а.с. 121-122),представник боржника ОСОБА_1 – адвокат Попова К.Р. (а.с. 134) та представник стягувача АТ «ОЩАДБАНК» Прохода І.В. (а.с.135-137) подали апеляційному суду заяви про розгляд цієї справи апеляційним судом за їх відсутності.
В силу вимог ст. 372 ч. 2 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи апеляційним судом.
При вищевикладених обставинах, на підставі ст. ст. 371-372 ЦПК України апеляційний суд ухвалив: заяви учасників справи задовольнити, розглядати дану справу у даному судовому засіданні за відсутності всіх учасників цієї справи, що не з`явились. 
В силу вимог ст. 247 ч. 2 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи… фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Відводів у цій справі не заявлено, самовідводи відсутні.
Заслухавши у даному судовому засіданні доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга сторони боржника у цій справі підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.
В силу вимог ст. 367 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
В силу вимог ст. 258 ч. 1 ЦПК України судовими рішеннями є ухвали, постанови.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За змістом ст. 381 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги приймає постанову за правилами ст. 35 і глави 9 розділу III цього Кодексу з особливостями, зазначеними у ст. 382 цього Кодексу.
Встановлено, що суд першої інстанції, залишаючи без задоволення вищезазначену скаргу боржника у цій справі, керувався ст. ст.259, 260, 447-452 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження» та виходив із того, що приватний виконавець діяв в межах своїх повноважень та відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження», тому підстави для задоволення скарги відсутні.
Апеляційний суд погоджується із таким висновком суду першої інстанції, вважає його правильним, а ухвалу суду першої інстанції такою, що постановлена з додержанням вимог закону, є правильною та законною.
Оскільки, апеляційним судом встановлено, що суд першої інстанції при вирішенні скарги боржника правильно виходив із такого.
Відповідно до ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.
Відповідно до ст. 447-1 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі, зокрема зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа.
Судом першої інстанції було правильно встановлено, що рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 26.11.2009 року по справі № 2-1819/2009 задоволені позовні вимоги АТ «ОЩАДБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у сумі 51738,01 доларів США, що за курсом НБУ еквівалентно сумі 414255,90 грн., штраф в сумі 8530,00 доларів США, що за курсом НБУ еквівалентно сумі 68298,00 грн, судовий збір у розмірі 1700,00 грн. та витрати на інформаційно – технічне забезпечення розгляду справи в сумі 30,00 грн. Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_1 до АТ «ОЩАДБАНК» про розірвання кредитного договору, припинення дії договору іпотеки, вилучення запису про обтяження залишені без задоволення. Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 19.05.2010 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилено, рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 26.11.2009 року залишено без змін (копія - а.с. 5-59).
Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 06.06.2013 у справі № 0818/3891/2012, позов АТ «ОЩАДБАНК» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , що діє в інтересах малолітніх ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про звернення стягнення на предмет іпотеки задоволено. Звернуто стягнення на предмет іпотеки шляхом його продажу з прилюдних торгів, а за рахунок коштів, отриманих від реалізації, слід задовольнити грошові вимоги АТ «ОЩАДБАНК» у розмірі, встановленому рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 26.11.2009 року у справі № 2-1819/2009 482553,90 грн., продаж предмета іпотеки здійснити за початковою ціною реалізації на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Виселено з житлового приміщення із зняттям з реєстраційного обліку всіх мешканців квартири. Рішення переглядалося в апеляційній та в касаційній інстанціях, та за результатами розгляду рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя залишено в силі. Рішення набрало законної сили 17.12.2014 року.
На виконанні у приватного виконавця Шавлукової З.А. перебуває виконавчий лист (дублікат) по справі № 2-1819/2009, виданий 20.01.2011 року Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «ОЩАДБАНК» заборгованості за кредитним договором у розмірі 51738,01 доларів США, штрафу в сумі 8530 доларів США, судового збору 1700,00 грн., витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 30,00 грн. Виконавче провадження відкрито 09.01.2023 року (копія -а.с. 32-32 зворот).
Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 23.10.2023 заяву ОСОБА_1 , в особі представника Працевитого Г.О., заінтересована особа – АТ „Державний ощадний банк України” в особі філії – Запорізьке обласне управління АТ „ОЩАДБАНК” про визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню – залишено без задоволення. Ухвалою Запорізький апеляційний суд від 10.01.2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник - адвокат Працевитий Г.О. задоволено частково. Ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 03.10.2023 року у цій справі скасовано. Заяву ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано виконавчий лист № 2-1819/2009 від 20.01.2011 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Ощадбанк» заборгованості за кредитним договором таким, що не підлягає виконанню частково, в сумі 25120 доларів США 68 центів. В іншій частині заяви відмовлено (копія - а.с. 48-50 зворот).
Також встановлено, що в проваджені Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 в особі представника - адвоката Попової К.Р. до АТ «ДЕРЖАВНИЙ ОЩАДНИЙ БАНК УКРАЇНИ» в особі філії Запорізького обласного управління Акціонерного товариства «ОЩАДБАНК» про визнання договору про іпотечний кредит № 375 від 26.12.2006 року припиненим (а.с.10-11).
03.11.2025 року ОСОБА_1 звернулась до приватного виконавця Шавлукової З.А. із заявою про зупинення виконавчого провадження, надавши приватному виконавцю копію ухвали суду від 24.10.2025 по відкриття провадження. 
Листом від 04.11.2025 року за вих. № 42971 приватним виконавцем Шавлуковою З.А. відмовлено у зупиненні виконавчого провадження № 70288711 з посиланням на п. 2 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку з відсутністю правових підстав для зупинення виконавчих дій в рамках виконавчого провадження № 70288711, та рекомендовано звернутися до суду із відповідним клопотанням (а.с.17-18).
Ухвалою Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя від 27.11.2025 року в задоволенні заяви представника позивача про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 в особі представника - адвоката Попової К.Р. до АТ «ДЕРЖАВНИЙ ОЩАДНИЙ БАНК УКРАЇНИ» в особі філії Запорізького обласного управління Акціонерного товариства «ОЩАДБАНК» про визнання договору про іпотечний кредит № 375 від 26.12.2006 року припиненим, шляхом зупинення вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні № 70288711, відмовлено. Підставою для відмови задоволення зазначеного клопотання суд зазначив, що суд не вправі вжити заходи забезпечення заяви шляхом зупинення виконавчого провадження, зупинення вчинення виконавчих дій, зупинення дії оскаржуваного рішення тощо, оскільки зазначене не є повноваженнями суду, а є виключно повноваженням державного виконавця (а.с.10-11).
29.12.2025 року заявниця повторно звернулася до приватного виконавця Шавлукової З.А. із заявою про зупинення виконавчого провадження, надавши приватному виконавцю копію ухвали суду від 27.11.2025 року (а.с. 61 зворот).
Листом від 05.01.2026 року за вих. № 4 приватним виконавцем Шавлуковою З.А. відмовлено у зупиненні виконавчого провадження № 70288711 з посиланням на п. 2 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки виконавець не має повноважень приймати рішення про зупинення виконавчих дій у випадках, які прямо не передбачені чинним законодавством (ас.62 зворот).
У статтях 149, 150 ЦПК України зазначені положення щодо порядку вирішення питання про забезпечення позову і способи забезпечення позову. Відповідно до частин першої та другої статті 149 ЦПК України суд, за заявою учасника справи, має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку. Підстави зупинення вчинення виконавчих дій регламентовані статтею 34 Закону України «Про виконавче провадження». Вказаною нормою визначений вичерпний перелік підстав зупинення вчинення виконавчих дій, які здійснюються виконавцем шляхом винесення відповідної постанови. Зокрема, згідно до п. 1 ч. 2 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа. Таким чином, встановлено, що підставою для зупинення вчинення виконавцем виконавчих дій є відповідне рішення суду.
Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 
Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. У відповідності до частини першої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Обов`язки і права виконавців під час здійснення виконавчого провадження передбачені частинами другою, третьою вказаної статті.
Враховуючи викладене, а також відсутність відповідного рішення суду про зупинення вчинення виконавчих дій, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що приватний виконавець діяв в межах своїх повноважень та відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження», тому підстави для задоволення вищезазначеної скарги боржника у цій справі відсутні.
Статтею 451 ЦПК України передбачено, що за результатами скарги суд постановляє ухвалу, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про залишення скарги без задоволення.
На підставі викладеного, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що вищезазначену скаргу боржника у цій справі слід залишити без задоволення.
Доводи апеляційної скарги боржника ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2  дублюють доводи вищезазначеної скарги боржника (а.с. 1-2) у суді першої інстанції, яким останній вже надав належну оцінку, з якою погоджується апеляційний суд. 
Ці доводи є такими, що не спростовують правильно встановлених судом першої інстанції обставин цієї справи та правильних висновків суду першої інстанції у цій справі, а лише відображають позицію боржника, яку вона та її представник вважають такою, що є єдино правильною та єдино можливою, ґрунтуються на припущеннях, що суперечить вимогам ст. 81 ч. 6 ЦПК України.
Боржник та представник останньої не надали суду першої інстанції у цій справі саме належних, допустимих доказів в обґрунтування наявності підстав для задоволення судом вищезазначеної скарги боржника у цій справі.
Апеляційний суд на виконання вимог ст. 12 ч. 5 ЦПК України сприяв повному та всебічному апеляційному перегляду законності та обґрунтованості ухвали суду першої інстанції у цій справі в межах доводів апеляційної скарги сторони боржника. Так, суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ст. 367 ч. 2 ЦПК України). В силу вимог ст. 367 ч. 3 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Проте, докази, передбачені ст. 367 ч. 3 ЦПК України, у цій справі відсутні та зокрема стороною боржника апеляційному суду не надані.
Встановлено, що у цій справі відсутні порушення судом першої інстанції норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування чи зміни ухали, а також відсутні порушення норм процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення скарги боржника по суті.
При вищевикладених обставинах, доводи апеляційної скарги сторони боржника не ґрунтуються на законі та доказах, наявних у матеріалах цієї справи, ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, ухваленою з додержанням вимог ЦПК України.
За таких обставин, апеляційний суд не вбачає передбачених законом підстав для скасування ухвали суду першої інстанції у цій справі або ж її зміни.
Крім того, в силу вимог ст. 141 ч. 1 ЦПК України у разі залишення без задоволення вищезазначеної апеляційної скарги боржника на ухвалу суду першої інстанції у цій справі, остання не має права на компенсацію будь-яких судових витрат, пов`язаних із розглядом цієї скарги апеляційним судом.
Також, апеляційним судом встановлено, що боржник, як апелянт, в силу вимог закону була звільнена від сплати судового збору за подачу апеляційної скарги у цій справі. 
Керуючись ст. ст. 7, 12-13, 81-82, 89, 141, 367-369, 371-372, 374-375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд
УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2  залишити без задоволення.   
Ухвалу Вознесенівського районного суду м. Запоріжжя від 25 лютого 2026 року у цій справі залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення, проте, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.
Повна постанова апеляційним судом складена 08.05.2026 року.

Головуючий суддя	Суддя	Суддя	
Гончар М.С. 	Кухар С.В.	Трофимова Д.А.