Справа № 702/233/26
Провадження № 2/702/410/26
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30.06.2026 м. Монастирище
Монастирищенський районний суд Черкаської області в складі:
головуючої судді Барської Т.М.,
секретар судового засідання Карабань З. І.,
представник позивача, відповідач не з`явилися, 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі судових засідань в м. Монастирище цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
в с т а н о в и в:
Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі по тексту ТОВ «ФК «ЄАПБ», позивач) звернулося до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1  (далі у тексті також відповідач, позичальник) про стягнення заборгованості за кредитним договором у загальній сумі 20900,00 грн. та понесених судових витрат в розмірі 2662,40 грн.
Заявлені вимоги представник позивача обґрунтовує тим, що 13.07.2025 між ТОВ «Стар Файненс Груп» (далі у тексті також первісний кредитор) та ОСОБА_1 укладений Кредитний договір №29325-07/2025 (далі у тексті також Договір №29325-07/2025).
За твердженням представника позивача Кредитний договір підписаний електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора.
За умовами правочину ТОВ «Стар Файненс Груп» взяло обов`язок надати відповідачу фінансовий кредит в розмірі 5000,00 грн., на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування ним на умовах, визначених договором.
25.11.2025 між ТОВ «Стар Файненс Груп» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладений Договір факторингу №25112025, відповідно до умов якого ТОВ «Стар Файненс Груп» передало (відступило) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК«ЄАПБ» прийняло належні ТОВ «Стар Файненс Груп» права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників.
Позивач переконаний, що він набув право грошової вимоги до ОСОБА_1 за Договором №29325-07/2025 на загальну суму 20900,00 гривень, у тому числі 5000,00 грн. за основним зобов`язанням, 5400,00 грн. заборгованості за відсотками, 10000,00 грн заборгованості за нарахованим штрафом та 500,00 грн. комісії.
Оскільки, за доводами представника позивача, відповідач ОСОБА_1 взятих на себе зобов`язань з повернення кредитних коштів, внесення плати за користування ними не виконує, ТОВ «ФК «ЄАПБ» за захистом свого порушеного права звернулось до суду та просить стягнути на його користь заборгованість за кредитним договором на загальну суму 20900,00 грн, з яких основний борг 5000,00 грн., борг за нарахованими процентами 5400,00 грн., 10000,00 боргу за штрафом, 500,00 грн. комісії. 
Ухвалою судді Монастирищенського районного суду Черкаської області від 25.03.2026 у справі відкрите спрощене позовне провадження з викликом сторін, відповідачу наданий термін на подання відзиву на заявлену вимогу.
Представник позивача у судове засідання не з`явився про дату, час та місце його проведення повідомлений у встановленому законом порядку, у позовній заяві просить справу розглядати у його відсутність, позовні вимоги підтримує повністю, просить суд ухвалити у справі заочне рішення, у випадку неявки у судове засідання відповідача.
Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлений, судову повістку про виклик отримав 15.05.2026 (а.с.85), про причини неявки суд не інформував, клопотання про відкладення розгляду справи чи проведення судового засідання за його відсутності не подавав, правом на подання відзиву на позов не скористався.
Відповідно до ч.1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Враховуючи, що передбачених ч. 2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, розгляд справи за відсутності сторін на підставі доказів, поданих разом із матеріалами позову, продовжений.
Оскільки розгляд справи відбувається у відсутність сторін, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. 
Суд, дослідивши усі надані йому докази, оцінивши їх з точки зору належності, допустимості і достовірності, а їх сукупність - з точки зору достатності та взаємозв`язку, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному та безпосередньому дослідженні усіх обставин справи, які мають значення для правильного вирішення спору, керуючись законом, створивши при цьому учасникам справи всі необхідні умови для реалізації ними їхніх процесуальних прав та виконання обов`язків, виходив із такого.
Суд, дослідивши усі надані йому докази, оцінивши їх з точки зору належності, допустимості і достовірності, а їх сукупність - з точки зору достатності та взаємозв`язку, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному та безпосередньому дослідженні усіх обставин справи, які мають значення для правильного вирішення спору, керуючись законом, створивши при цьому учасникам справи всі необхідні умови для реалізації ними їхніх процесуальних прав та виконання обов`язків, виходив із такого.
Згідно зі ст.129 Конституції України, одним з основних принципів судочинства, є законність. Принцип законності визначається тим, що суд у своїй діяльності при вирішенні справ повинен правильно застосовувати норми матеріального права до взаємовідносин сторін.
Позивач, як сторона по справі, зобов`язаний довести ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог, відповідно до ст.81 ЦПК України.
Нормами ст.77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
Подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов`язок із доказування, оскільки ст.81 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні, так і обов`язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.
У свою чергу суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, керує ходом судового процесу; сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.
Крім того, ч.2 ст.13 ЦПК України, яка регламентує диспозитивність цивільного судочинства, визначено, що збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Дослідженням паперової копії Договору про надання фінансового кредиту №29325-07/2025 суд встановив, що 13.07.2025 ТОВ «Стар Файненс Груп» (далі у тексті також первісний кредитор) та відповідач ОСОБА_1 уклали цей правочин і за його умовами товариство зобов`язалося надати позичальнику фінансовий кредит в розмірі 5000,00 грн., на умовах строковості, зворотності, платності, строком на 120 днів, який позичальник зобов`язаний повернути в останній день строку кредитування – 09.11.2025 і сплатити проценти за користування кредитними коштами за процентною ставкою – 0,90% в день, яка застосовується в межах строку кредитування, а також комісію за надання кредиту в розмірі 500,00 грн, що складає 10,00% від суми наданого кредиту (а.с.10-18).
Відповідно до п.1.5 Договору детальні терміни (дати) повернення кредиту та сплати процентів визначені в таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (Графік платежів), що є додатком №1 до цього Договору.
За змістом п.1.6. Договору кредит надається позичальнику в безготівковій формі на його рахунок включаючи використання реквізитів платіжної картки № НОМЕР_1 протягом одного робочого дня з дня прийняття рішення про видачу кредиту.
Згідно з п.2.1. Договору перед його укладенням товариство здійснило ідентифікацію та верифікацію клієнта, одним із таких способів:
- отримання через систему BankID НБУ ідентифікаційних даних;
- отримання ідентифікаційних даних та фінансового номера телефону з бюро кредитних історій (за умови, що джерелом таких даних є банк) та коректного введення особою, верифікація якої здійснюється, otp-пароля, надісланого установою на такий фінансовий номер телефону, та фотофіксації особи з використанням методу розпізнавання реальності особи та особи з власним ідентифікаційним документом, а саме сторінки/сторони, що містить фото власника, з подальшим накладенням КЕП уповноваженим працівником установи та кваліфікованої електронної позначки часу на отриманий електронний документ, що містить фото.
Пунктом 2.2.Договору сторони обумовили, що видача кредиту здійснюється онлайн з використанням мережі «Інтернет» через веб-сайт товариства https://starfin.com.ua.
У випадку готовності позичальника прийняти пропозицію (оферту), він натискає кнопку «Підписати», після чого отримує вхідний дзвінок на номер телефону та вводить отриманий одноразовий ідентифікатор, або йому надсилається смс – повідомлення з одноразовим ідентифікатором, який він вводить у відповідне поле (п.2.16 Договору).
Укладення Договору відбувається згідно Закону України «Про електронну комерцію». Після здійснення акцепту позичальником оферти позикодавця, що є укладенням Договору відповідно до ч.3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», кредитодавець накладає на оригінал Договору кваліфікований електронний підпис уповноваженого працівника із кваліфікованою позначкою часу, а оригінал Договору завантажується (надсилається) в особистий кабінет позичальника (п.2.18 Договору).
Кредитний договір підписаний електронним підписом позичальника Y869, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора. Персональні відомості про позичальника, у тому числі прізвище, ім`я, та ім`я по – батькові, реєстраційний номер облікової картки платника податків, дані паспорта, адреса місця проживання, номер картки (маски картки) та номери шести телефонів, наведені у розділі 8 Договору (а.с.18).
Зі сторони кредитодавця Договір підписаний кваліфікованим електронним підписом директора Є.О. Кононенко з кваліфікованою електронною позначкою часу (а.с.18).
Додатком №1 до Договору про надання фінансового кредиту №29325-07/2025 від 13.07.2025, що підписаний електронним підписом відповідача, ОСОБА_1 погодив графік платежів, за змістом якого він мав своїм обов`язком кожні 30 днів сплачувати по 1350,00 гривень процентів за користування кредитом, а в останній день кредитування 09.11.2025, окрім процентів за користування кредитом в розмірі 1350,00 гривень, також повернути отримані в кредит 5000,00 гривень (а.с.20).
Паспорт споживчого кредиту відповідає умовам Кредитного договору та містить електронний підпис відповідача одноразовим ідентифікатором W112 (а.с.21-23).
Заявка-анкета клієнта на отримання фінансового кредиту містить анкетні дані ОСОБА_1 , номер телефону, номер карти отримувача, історію кредитування в фінансовій установі та містить електронний підпис відповідача одноразовим ідентифікатором W112 (а.с.24, 25).
Довідкою ТОВ «Універсальні платіжні рішення» за вих №3426_251230091756 від 30.12.2025 підтверджена успішність вчиненої 13.07.2025 на суму 5000,00 грн. операції з перерахування отримувачу НОМЕР_2 грошових коштів, транзакція в системі iPay.ua 801813695(а.с.26).
Згідно з Договором факторингу №25112025 від 25.11.2025, що укладений між ТОВ «Стар Файненс Груп», як клієнтом, та ТОВ «ФК «ЄАПБ», як фактором, ТОВ «Стар Файненс Груп» передало (відступило) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК«ЄАПБ» прийняло належні ТОВ «Стар Файненс Груп» права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників, який формується згідно додатком №1 до Договору факторингу та є невід`ємною частиною договору (а.с.32-40).
За умовами п.1.1 цього правочину фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за управління кредитом, плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту.
Пунктом 1.2 Договору факторингу №25112025 сторони погодили, що перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами Акта прийому-передачі Реєстру боржників згідно Додатку №2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому передачі Реєстру боржників підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною Договору.
Дослідженням Акту прийому-передачі Реєстру Боржників за Договором факторингу №25112025 від 25.11.2025, суд з`ясував, що 25.11.2025 клієнт передав, а фактор прийняв Реєстр Боржників, після чого з урахуванням пункту 1.2 Договору факторингу від клієнта до фактора переходять права вимоги заборгованості від боржників і фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей (а.с. 41).
Факт внесення ТОВ «ФК «ЄАПБ» на виконання умов Договору факторингу №25112025 від 25.11.2025 грошових коштів підтверджує досліджена судом платіжна інструкція №195 від 28.11.2025, відповідно до якої ТОВ «ФК «ЄАПБ» перерахувало ТОВ «Стар Файненс Груп» 4846250,67 гривень (а.с. 42).
Відповідно до датованого 25.11.2025 Витягу з реєстру боржників до Договору факторингу №25112025 від 25.11.2025 фактор набув право вимоги до ОСОБА_1 за Договором №29325-07/2025 в загальному розмірі 20900,00 грн., з яких 5000,00 грн. основного боргу, 5400,00 грн. заборгованості за процентами, 10000,00 грн заборгованості за штрафами, 500,00 грн. комісії за видачу кредиту (а.с.43).
Згідно з наданим представником позивача розрахунком за період з 13.07.2025 по 09.11.2025 заборгованість відповідача за Кредитним договором №29325-07/2025 від 13.07.2025 складає 20900,00 грн., з яких 5000,00 грн. основного боргу, 5400,00 грн. заборгованості за процентами, 500,00 грн. заборгованість за комісією, 10000,00 грн заборгованості за штрафами (а.с.27-30).
Випискою з ЄДРПОУ та свідоцтвом про державну реєстрацію підтверджується, що ТОВ «Стар Файненс Груп» є юридичною особою, зареєстрованою у встановленому законом порядку, та має право здійснювати банківські операції.
Правовстановлюючі документи ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» підтверджують, що позивач має статус юридичної особи, яка проваджує господарську діяльність з надання фінансових послуг і його Генеральним директором 02.07.2014 обраний ОСОБА_2 .
Згідно з ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
За правилом частини першої статті 205 Цивільного кодексу України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
Згідно зі статтею 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України).
Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.
Відповідно до правового висновку, висловленого Верховним Судом у постановах від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Щодо укладення кредитного договору в електронному вигляді
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пункт 12 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»).
Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Згідно із частиною шостою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
За правилом частини восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину.
В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 травня 2021 року у справі № 761/35556/14 (провадження № 61-15734св19) зроблений висновок, що «невід`ємною складовою правильної правової кваліфікації судами спірних договірних відносин є визначення правової природи договору, який є основою їх виникнення. Виходячи зі змісту статті 640 ЦК України, залежно від моменту виникнення цивільних прав і обов`язків у сторін договору, законодавець розрізняє договори консенсуальні і реальні. Консенсуальний договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Щодо реальних договорів, для укладення яких, крім згоди сторін, вимагається передання майна або вчинення іншої дії, частина друга статті 640 ЦК України передбачає правило, за яким договір вважається укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України кредитний договір - це договір, за яким банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір за своєю юридичною природою є консенсуальним».
Договір про надання фінансового кредиту №29325-07/2025 від 13.07.2025 підписаний відповідачем електронним підписом Y869 (а.с.18).
Відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» кредитні договори вважаються такими, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі, та укладення цих договорів у запропонованій формі відповідало внутрішній волі відповідача.
Доказів протилежного матеріали справи не містять, відповідачем таких не надано, що в силу положень статей 12, 81 ЦПК України є його процесуальним обов`язком.
До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18; від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19; від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19 , від 07 жовтня 2020 року у справі № 127/33824/19 і від 16 грудня 2020 року у справі 561/77/19.
Щодо відступлення права грошової вимоги ТОВ «Стар Файненс Груп» до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів»
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
За частиною першою статті 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.
Відповідно до частини першої статті 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.
Отже, у ЦК України встановлена можливість замінити кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги новому кредитору, вчинивши відповідний правочин у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким відступається.
Аналізуючи умови дослідженого Договору факторингу №25112025 від 25.07.2025 та додатків до нього, зважаючи на встановлені обставини, суд приходить до висновку про доведеність права позивача висунути вимогу про виконання зобов`язань за Кредитним договором №29325-07/2025 від 13.07.2025 відповідачу ОСОБА_1 .
За розрахунком позивача, відповідач заборгував йому за Договором про надання фінансового кредиту №29325-07/2025 від 13.07.2025 – 20900,00 грн, з яких основний борг 5000,00 грн., борг за нарахованими процентами 5400,00 грн., 500,00 грн. комісії та 10000,00 боргу за штрафом (а.с.27-30).
Доказів того, що відповідач виконав взяті на себе обов`язки повністю та перераховував на сплату отриманих у кредит коштів, сплату процентів за користування ними, узгоджених умовами відповідних Договорів, суду не надано, відзиву на позовні вимоги відповідач не подав, до суду для участі в розгляді справи не з`явився.
Перевіривши вчинені позивачем розрахунки на предмет їх відповідності вимогам чинного законодавства про споживче кредитування та умовам укладеного правочину з кредитування, суд приходить до висновку про часткове їх задоволення та стягнення з відповідача на користь позивача 5000,00 грн. боргу за основним зобов`язанням, 5400,00 гривень боргу за нарахованими процентами та 500,00 грн. комісії.
Вимогу позивача про стягнення з відповідача штрафу в розмірі 10000,00 грн. суд залишає без задоволення і враховує, що відповідно п. 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування, у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Законодавець установив, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Пункт 6-1 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» передбачав, що позичальник також звільняється від обов`язку сплати неустойки (штрафу, пені) та інших платежів за прострочення у період дії воєнного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування.
Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» № 3498-IX від 22.11.2023 цей пункт був виключений із Закону «Про споживче кредитування». Закон набрав чинності 24 грудня 2023 року.
Виключення Законом України № 3498-IX із Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» пункту 6-1 не дає підстав для висновку про те, що законодавець у такий спосіб відновив можливість стягнення пені за невиконання чи неналежне виконання умов договору про споживче кредитування під час воєнного стану, оскільки залишається чинною кореспондуюча цьому положенню норма п. 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України.
Крім того, слід виходити із принципу верховенства права та системного тлумачення законодавства - норми Цивільного кодексу України мають вищу юридичну силу, ніж положення спеціального закону, що підтверджує пріоритетність застосування п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України.
Отже, під час дії воєнного стану та у тридцятиденний строк після його припинення чи скасування відсутні правові підстави для нарахування та стягнення пені чи штрафів за кредитними договорами.
Зважаючи на наведене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню та з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість в сумі 10900,00 грн., у тому числі борг за основним зобов`язанням 5000,00 грн., борг за нарахованими процентами 5400,00 грн. та 500,00 грн. комісії.
Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
За результатами розгляду справи суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог ТОВ «ФК «ЄАПБ» та стягнення на його користь 10900,00 грн, що становить 52,15% від ціни позову 20900,00 грн, тому на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1388,44 гривень (52,15%).
На підставі викладеного та керуючись статтями 12, 13, 76-81, 141, 247, 258, 259, 263-265, 268, 274, 287 ЦПК України, суд -
у х в а л и в:
Позов товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до  ОСОБА_1  про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково. 
Стягнути зі  ОСОБА_1  на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» борг в загальній сумі 10900 (десять тисяч дев`ятсот) гривень 00 копійок, з яких 5000,00 грн. боргу за основним зобов`язанням, 5400,00 грн. боргу за нарахованими відсотками за користування кредитом та 500,00 грн. комісії.
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Стягнути зі  ОСОБА_1  на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» 1388 (одну тисячу триста вісімдесят вісім) гривень 44 копійки судового збору. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. 
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його складення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Черкаського апеляційного суду.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Позивач: ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», код ЄДРПОУ: 35625014, місцезнаходження вул. Лісова, 2 м. Бровари, Броварського району Київської області, 07400, реквізити IBAN: НОМЕР_3 у АТ «ТАСкомбанк».
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 .
Рішення ухвалене та підписане 30.06.2026
Суддя Тетяна БАРСЬКА