Справа № 462/1549/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 червня 2026 року м.Львів

Залізничний районний суд м. Львова у складі:
головуючого-судді Палюх Н.М.
з участю секретаря Гащук А.Р.,
позивача ОСОБА_1 , відповідачки ОСОБА_2 , представника відповідача - ОСОБА_3 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у м.Львові справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

встановив:

Позивач 25 лютого 2026 року звернувся у суд з позовом про розірвання шлюбу між ним та відповідачкою. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що вони з відповідачкою перебувають у зареєстрованому шлюбі з 20 лютого 2014 року і від спільного подружнього життя мають доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Однак спільне життя у нього з відповідачкою не склалося, так як між ними немає взаєморозуміння, відсутні спільні інтереси, наявні різні погляди на сімейне життя та, окрім того, між ними втрачено почуття любові один до одного. На підставі наведеного просить шлюб розірвати.
Ухвалою Залізничного районного суду м.Львова від 26.02.2026 відкрито провадження у справі та вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін у судове засідання. 
В судовому засіданні позивач позов підтримав, надав пояснення аналогічні наведеним у позовній заяві та додатково пояснив, що хоча вони з відповідачкою проживають в одній квартирі, однак більше року не підтримують подружніх відносин і не ведуть спільного господарства та що він втратив до відповідачки хороші почуття і примирення між ними неможливе. Просить позов задовольнити. 
Відповідачка та її представник в судовому засіданні позов не визнали та пояснили, що сторони проживають в одній квартирі і більше року не підтримують подружніх відносин, однак відповідачка хоче зберегти сім`ю та спільно з позивачем виховувати малолітню доньку, а тому просили в задоволенні позову відмовити.
Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підставний і підлягає до задоволення. 
Відповідно до ч.1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.
Згідно зі змістом ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній.
Як вбачається зі змісту ч.3 та ч.4 ст. 26 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.
Згідно з ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.
Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, їхніх дітей, що мають істотне значення.
Як встановлено судом, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 20 лютого 2014 року і від спільного подружнього життя мають доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
Судом беззаперечно встановлено, що між сторонами тривалий час не має взаєморозуміння, більше року вони не підтримують подружніх відносин і не ведуть спільного господарства та що збереження шлюбу суперечить інтересам позивача.
Суд намагався зберегти сім`ю сторін, у березні цього року надавав їм термін для примирення, проте вони не помирилися.
Задовольняючи позов, суд виходить з того, що шлюб має добровільний характер та ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і припиняється внаслідок його розірвання, що засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків і позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Незгода лише будь-кого із сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання її права вимагати розірвання шлюбу.
Отже, суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, оскільки вони не підтримують сімейних відносин вже тривалий час, позивач втратив до відповідачки хороші почуття і помиритися з нею не бажає, а тому цей шлюб слід розірвати.
Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги знайшли своє повне ствердження, а тому підлягають до задоволення.
На підставі ст.ст.12, 89, 141, 264, 265 ЦПК України, керуючись ст.ст. 109-112 СК України, суд–

ухвалив:
Позов задовольнити. 
Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , укладений 20 лютого 2014 року у Шевченківському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, актовий запис № 69.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 .
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 . 

Суддя: