ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1486/26 Справа № 211/8474/25 	  	Суддя у 1-й інстанції - Лебеженко В. О. Суддя у 2-й інстанції - Акуленко В. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

18 травня 2026 року м. Кривий Ріг

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду Акуленко В.В., при секретарі Кучевасовій А.В., за участю захисника Сидоренка В.В. який діє в інтересах ОСОБА_1 розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу захисника на постанову судді Довгинцівського районного суду м. Кривий Ріг Дніпропетровської області від 15 квітня 2026 року, якою
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянство України, військовослужбовця, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.
Стягнуто судовий збір в розмірі 605,60 гривень. 
В С Т А Н О В И В :
Згідно постанови судді, 15.07.2025 року о 06.45 год. в м. Дружківка, по вул. О. Тихого (Московська), 47 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Ford Transit д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, запах алкоголю з ротової порожнини, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на місці зупинки за допомогою алкотестеру Драгер та огляду в медичному закладі з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР України та був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
 
На вказане рішення захисником Сидоренком В.В. подана апеляційна скарга, в якій він просить постанову судді скасувати та закрити провадження за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення. Вважає, що суд грубо порушив норми права, не дослідив всі докази та не надав їм належної оцінки. Працівники поліції не повідомили ОСОБА_2 законних підстав та причини зупинки автомобіля.. Зазначає, що у Мендрика відсутні ознаки алкогольного сп`яніння. Його не було відсторонено від керування транспортним засобом. Порушено порядок огляду, оскільки ОСОБА_2 є військовослужбовцем, огляд мав проводитися на підставі ст. 266-1 КУпАП. Протокол про адміністративне правопорушення не є самостійним доказом. Крім того, направлення на проходження огляду на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я не було вручене Мендрику. Водію ОСОБА_2 не було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння ні на місці зупинки транспортного засобу, ні в медичному закладі. Крім того, просить призначити покарання без позбавлення права керування транспортними засобами із застосуванням принципу індивідуалізації та ст. 69 КК України. Наданий відеозапис не є безперервним, а тому є неналежним та недопустимим доказом.
Заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, перевіривши матеріали справи слід зазначити наступне.
Відповідно до ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Відповідно до п. 2. 5 ПДР України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.
Відповідно до ст. 130 КУпАП встановлено відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Тобто, для визначення складу даного правопорушення необхідно встановити чи керувала особа, що притягується до адміністративної відповідальності транспортним засобом, законність запропонованого їй порядку огляду та сам факт відмови.
Згідно з вимогами ст. 266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, сп`яніння проводиться з використанням спеціальних технічних засобів. У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.
Так, факт порушення Мендриком п. 2.5 ПДР України та вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП підтверджується відповідним протоколом, актом огляду, направленням на огляд, постановою за ч. 5 ст. 121 КУпАП, відеозаписом, з якого вбачається, що ОСОБА_2 керував транспортним засобом, відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння за допомогою газоаналізатору. Факт вказаної відмови також був зафіксований на бодікамеру робітниками поліції.
Таким чином, в діях ОСОБА_2 безумовно наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Посилання захисника на те, що водію ОСОБА_2 не було повідомлено про підстави зупинки транспортного засобу, є повністю неспроможними та цілковито спростовуються матеріалами справи. Зокрема, безпосереднім дослідженням відеозапису з нагрудного відеореєстратора поліцейського встановлено, що інспектор чітко, зрозуміло та у повній відповідності до закону оголосив водію причину зупинки, порушення правил користування ременями безпеки. Факт вчинення вказаного правопорушення зафіксовано у встановленому порядку постановою за ч. 5 ст. 121 КУпАП, яка долучена до матеріалів справи. Таким чином, працівники поліції діяли виключно в межах повноважень та у спосіб, що передбачені ч. 1 ст. 35 Закону України "Про Національну поліцію", а сама зупинка транспортного засобу була абсолютно законною та обґрунтованою.

Стосовно доводів захисника, про складання протоколу на Мендрика за ч. 1 ст. 130 КУпАП не уповноваженою на те особою, зазначаю наступне.
Відповідно до ч. 3 ст. 266-1 КУпАП огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України, щодо яких є підстави вважати, що вони у стані сп`яніння перебувають на вулицях, у закритих спортивних спорудах, у скверах, парках, у всіх видах громадського транспорту (включаючи транспорт міжнародного сполучення) та в заборонених законом інших місцях, проводиться посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів.
Виходячи з аналізу вказаних норм, огляд на стан сп`яніння в порядку передбаченому ст. 266-1 КУпАП проводиться щодо тих військовослужбовців, щодо яких є підстави вважати, що вони розпивають алкогольні напої або вживають наркотичні чи психотропні речовини на території військової частини або об`єктів, за що передбачена відповідальність за ст. 172-20 КУпАП, а не за ст. 130 КУпАП.
При цьому, огляд саме водія, який керував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння проводиться на підставі ст. 266 КУпАП.
Отже, в даному випадку Мендрик, безумовно є суб`єктом правопорушення передбаченого ст. 130 КУпАП, тому огляд на стан сп`яніння обґрунтовано проведений відповідно до вимог ст. 266 КУпАП. Факт перебування його у якості військовослужбовця не впливає на кваліфікацію правопорушення та необхідності проведення огляду в особливому порядку.
Твердження апелянта, що його огляд на стан сп`яніння повинен був здійснюватися в порядку визначеному ст. 266-1 КУпАП, ґрунтується на помилковому тлумаченні наведеної норми закону.

Стягнення у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є безальтернативним, оскільки законодавцем воно визначене одночасно як основне та додаткове стягнення.
У цьому разі, загальні засади призначення адміністративного стягнення (ст. 33 КУпАП) не наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. Тобто у цій справі ця функція за своєю правовою природою не є дискреційною, оскільки не потребує врахування та оцінки характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Вважаю, що суд першої інстанції правильно прийшов до висновку щодо відсутності підстав застосування до Мендрика положень ст. 69 КК України при призначенні додаткового адміністративного покарання та в повній мірі обґрунтував своє рішення.
Законодавство про адміністративні правопорушення, на відміну від закону України про кримінальну відповідальність, не передбачає накладення адміністративного стягнення більш м`якого, ніж передбачено законом.
Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що для досягнення визначеної в ст. 23 КУпАП мети адміністративного стягнення: виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також врахуванням особи правопорушника, з метою запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, накладення вказаного додаткового стягнення є необхідним.

Доводи сторони захисту щодо неналежності та недопустимості відеозапису через його нібито переривчастість є безпідставними та спростовуються самими матеріалами відеофіксації. Наданий відеозапис у своїй сукупності є цілісним та відображає послідовний, логічний і хронологічний хід подій від моменту виявлення правопорушення до завершення складання процесуальних документів. Наявні технічні перерви (інтервали) є незначними, обумовлені виключно специфікою роботи цифрового носія (автоматичне збереження файлів пристроєм) і жодним чином не свідчать про монтаж, маніпуляцію чи приховування обставин справи. Зміст відеозапису дозволяє суду повно та об`єктивно встановити склад адміністративного правопорушення та поведінку водія.
Апеляційний суд відхиляє доводи захисту щодо невідсторонення водія від керування. Дослідженим відеозаписом з бодікамер підтверджується, що поліцейські повністю дотрималися вимог ч. 1 ст. 266 КУпАП. Зокрема, Мендрику було чітко й усно повідомлено про його відсторонення від керування транспортним засобом у зв`язку з виявленням ознак алкогольного сп`яніння, а його рух — фактично припинено. Крім того, сама процедура відсторонення не спростовує вину особи у вчиненні правопорушення, за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Вивчивши матеріали справи, апеляційний суд зазначає, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення долучений до матеріалів справи, за відсутності інших об`єктивних доказів дійсно не може слугувати доказом винуватості, але спростовуючи доводи захисту, зазначає, що всі докази в сукупності, які містяться в матеріалах справи, є достатніми для доведеності вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Відеозапис підтверджує, що працівником поліції було роз`яснено ОСОБА_2 , що в нього наявні ознаки алкогольного сп`яніння, запах алкоголю з ротової порожнини, виражене тремтіння пальців рук. У зв`язку з цим йому було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння відповідно до чинного законодавства, оскільки працівники поліції не мають медичної освіти для встановлення чіткого висновку про перебування особи у стані алкогольного чи іншого сп`яніння.
Крім того, вказані ознаки алкогольного сп`яніння, виявлені у Мендрика, зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення у графі «місце скоєння, суть адміністративного правопорушення та опис установлених обставин» (а.с. 1). Доводи захисника про надуманість ознак алкогольного сп`яніння, наведених працівниками поліції, також не знайшли свого підтвердження в суді апеляційної інстанції.
Твердження захисту про те, що ОСОБА_2 не було запропоновано пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу та у медичному закладі, повністю спростовуються матеріалами справи. 
Дослідженим відеозаписом з нагрудної бодікамери поліцейського беззаперечно встановлено, що інспектор чітко, послідовно та у повній відповідності до закону запропонував водію пройти огляд на стан сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу, так і в закладі охорони здоров`я. На вказані пропозиції ОСОБА_2 відповів відмовою. Таким чином, поліцейські повністю дотрималися встановленої процедури, а доводи захисту в цій частині є недоведеними.

Відсутність підпису Мендрика у направленні на огляд до закладу охорони здоров`я не спростовує факт вчинення адміністративного правопорушення. Дана обставина зумовлена виключно власною процесуальною поведінкою водія, а саме його категоричною відмовою від проходження огляду на стан сп`яніння, що чітко зафіксовано на відеозаписі. 
Сама по собі відсутність у направленні підпису Мендрика про отримання цього документа не свідчить про порушення процедури з боку працівників поліції, оскільки норми чинного законодавства регламентують обов`язок складання та пред`явлення такого направлення особі, проте не передбачають безумовного обов`язку його примусового вручення. Досліджені судом докази повністю спростовують доводи сторони захисту в цій частині та свідчать про їхню неогрунтованість.

Невизнання ОСОБА_2 своєї провини в скоєнні адміністративного правопорушення є способом його самозахисту, бажанням уникнути відповідальності за скоєне та спростовується вказаними у постанові доказами.

Оскільки всі наявні в матеріалах справи докази у своїй сукупності доводять вину ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а доводи апеляційної скарги сторони захситу не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи, тому підстав для скасування постанови суду з мотивів, наведених в апеляційній скарзі не вбачається. 

Постанова суду є законною та обґрунтованою.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя, 

П О С Т А Н О В И В :
Постанову судді Довгинцівського районного суду м. Кривий Ріг Дніпропетровської області від 15 квітня 2026 року відносно ОСОБА_1 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника Сидоренка О.С. без задоволення.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя