ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

20 травня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 160/18969/25	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді Малиш Н.І. (доповідач), суддів: Кругового О.О., Шлай А.В., 
розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства “Новопавлівський гранітний кар`єр” на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 лютого 2026 року (суддя 1-ї інстанції Бухтіярова М.М.) в адміністративній справі №160/18969/25 за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області до Приватного акціонерного товариства “Новопавлівський гранітний кар`єр” про стягнення заборгованості,- 

ВСТАНОВИВ:
30.06.2025 Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області звернулося до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства “НОВОПАВЛІВСЬКИЙ ГРАНІТНИЙ КАР`ЄР”, в якому просить стягнути з товариства заборгованість по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за період січень 2025 року - червень 2025 року за СП №2 у сумі 434517,61грн. 
В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що відповідач перебуває на обліку в Головному управлінні ПФУ в Дніпропетровській області. На відповідача покладено обов`язок відшкодувати витрати Пенсійного фонду України на виплату і доставку пенсій, призначених на пільгових умовах застрахованим особам, які були зайняті на роботах зі шкідливими умовами праці за списками №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, до набуття права на пенсію за віком відповідно до цього Закону. Розмір сум до відшкодування на поточний рік визначається органами Пенсійного фонду України щорічно у розрахунках фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 “Прикінцевих положень” Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” (згідно з додатками 6 та 7), які надсилаються підприємствам до 20-го січня поточного року та протягом місяця з новопризначених (перерахованих) пенсій. На виконання пункту 6.8 Інструкції Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області розрахунки відповідачу були направлені належним чином. Розрахунки відповідачем не оскаржувались, а також не подавались заперечення проти сум, що визначені у розрахунках, а отже вони вважаються узгодженими. Однак, відповідачем не здійснено оплату належних до відшкодування сум фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, таким чином заборгованість відповідача за січень 2025 року - червень 2025 року складає 434517,61 грн., яка залишається несплаченою.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 лютого 2026 року позов задоволено частково.
Стягнуто з Приватного акціонерного товариства “НОВОПАВЛІВСЬКИЙ ГРАНІТНИЙ КАР`ЄР” на користь Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області заборгованість з відшкодування витрат на виплату і доставку пільгових пенсії за Списком №2 за період січень-червень 2025 року в сумі 234517,61грн. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
Відповідачем на вказане рішення суду подана апеляційна скарга, в якій зазначає про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить (змінити) скасувати рішення суду частково, а саме в частині відмови у задоволенні заяви відповідача щодо відстрочки виконання рішення суду.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції не надав належної оцінки доводам відповідача про існування підстав для відстрочення виконання судового рішення. Так скаржник вказує, що судом не враховано, що з підстав військовою агресією рф, підприємство зазнало руйнувань під час постійних обстрілів, також часті обстріли електромереж призводить до знеструмлення підприємства або наявна слабка напруга. Через відсутність логістичних шляхів збуту, переважна кількість працівників перебувають у відпустках без збереження заробітної плати, у призупиненні дії трудових договорів. Потік грошових надходжень знизився на 98% у порівнянні з подібними періодами попередніх років, та не покриває першочергових життєвонеобхідних витрат на виплату заробітної плати працівникам та сплату електроенергії. 
Позивач не скористався правом подання відзиву на апеляційну скаргу.
Розгляд апеляційної скарги здійснено в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, як це передбачено статтею 311 КАС України.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу, колегія суддів доходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що приватне акціонерне товариство “НОВОПАВЛІВСЬКИЙ ГРАНІТНИЙ КАР`ЄР” зареєстровано 15.01.1998, про що вчинено запис в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань за ідентифікаційним кодом 00292304 про включення відомостей про юридичну особу; основний вид господарської діяльності за КВЕД: 08.12 Добування піску, гравію, глин і каоліну; адреса місцезнаходження підприємства: Дніпропетровська обл., Нікопольський р-н, сел-ще Кам`янське, вул. Озерна, буд. 40.
Приватне акціонерне товариство “НОВОПАВЛІВСЬКИЙ ГРАНІТНИЙ КАР`ЄР” є платником страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та інших платежів та зареєстроване в Головному управлінні Пенсійного фонду України Дніпропетровської області.
Згідно з розрахунком суми позову Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області за Приватним акціонерним товариством “НОВОПАВЛІВСЬКИЙ ГРАНІТНИЙ КАР`ЄР” рахується заборгованість з фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій по Списку №2 у загальній сумі 434517,61 грн., що виникла за період з 25.01.2025 по 25.06.2025, з урахування часткової сплати (у сумі 60000,00 грн.), відповідно до наступних розрахунків: №3042/Р від 13.01.2025, №4598/Р від 07.02.2025, №7268/Р від 10.03.2025, №8882/Р від 04.04.2025, №9812/Р від 05.05.2025, №10461/Р від 03.06.2025, які надіслані відповідачу рекомендованими листами.
Визначена вказаними розрахунками сума фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій працівникам відповідача відповідачем не була сплачена, пенсійний орган зверневся до суду із цим позовм про її стягнення.
Суд першої інстанції враховуючи наявність у відповідача обов`язку з покриття витрат пенсійного фонду на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах відповідно до пунктів “б”-“з” статті 13 Закону України “Про пенсійне забезпечення” та пунктів 2-8 частини другої статті 114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, відсутність доказів узгодження відповідачем надісланих розрахунків фактичних витрат, а також часткову сплату суми заборгованості з фактичних витрат за спірний період, що є предметом розгляду у цій справі, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а сума заборгованості з фактичних витрат у сумі 234517,61 грн. підлягає стягненню з відповідача.
Колегія суддів суду апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до пунктів 1, 2 статті 1 Закону України "Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування" платниками збору на обов`язкове державне пенсійне страхування є: 1) суб`єкти підприємницької діяльності незалежно від форм власності, їх об`єднання, бюджетні, громадські та інші установи та організації, об`єднання громадян та інші юридичні особи, а також фізичні особи суб`єкти підприємницької діяльності, які використовують працю найманих працівників; 2) філії, відділення та інші відокремлені підрозділи платників податку, зазначених у пункті 1 цієї статті, що не мають статусу юридичної особи, розташовані на території іншої, ніж платник збору, територіальної громади.
Згідно з абзацом четвертим пункту 1 статті 2 Закону України "Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування" для платників збору, визначених пунктами 1 і 2 частини першої статті 1 цього Закону, крім платників, віднесених до четвертої групи платників єдиного податку, що визначені підпунктом 4 пункту 291.4 статті 291 Податкового кодексу України, об`єктом оподаткування є також фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених до дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" відповідно до пунктів "б" - "з" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та призначених після дня набрання чинності зазначеним Законом відповідно до пунктів 2-8 частини другої статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у період до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Пунктом 2 Розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" визначено, що пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.
До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди, особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України "Про пенсійне забезпечення".
Покриття витрат Пенсійного фонду на виплату і доставку пенсій за віком, призначених на пільгових умовах відповідно до статей 13 і 14 Закону України "Про пенсійне забезпечення" до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" та призначених відповідно до частин другої і третьої статті 114 цього Закону до досягнення пенсійного віку, визначеного статтею 26 цього Закону, здійснюється у такому порядку: підприємства та організації (крім сільськогосподарських товаровиробників, віднесених до четвертої групи платників єдиного податку, що визначені підпунктом 4 пункту 291.4 статті 291 Податкового кодексу України) вносять до Пенсійного фонду плату, що покриває фактичні витрати на виплату і доставку пенсій особам, які були зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, крім тих, які були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України; на виплату і доставку пенсій особам, які були зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, а також на інших роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до частини другої статті 114 цього Закону, - до набуття права на пенсію за віком відповідно до цього Закону за раніше діючим порядком.
Підпунктом 2.1.1 пункту 2.1 розділу 2 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої постановою правління Пенсійного фонду України від 19 грудня 2003 року № 21-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 16 січня 2004 року за № 64/8663, визначено, що платниками страхових внесків є роботодавці, зокрема, підприємства, установи й організації, створені відповідно до законодавства України, незалежно від форм власності, виду діяльності та господарювання, об`єднання громадян, профспілки, політичні партії (у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ, організацій, об`єднань громадян, профспілок, політичних партій, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами), фізичні особи – суб`єкти підприємницької діяльності та інші особи (включаючи юридичних та фізичних осіб – суб`єктів підприємницької діяльності, які обрали особливий спосіб оподаткування - фіксований податок, єдиний податок та фіксований сільськогосподарський податок), які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, або за договорами цивільно-правового характеру.
Пунктом 6.1. Інструкції встановлено, що для платників, зазначених у підпункті 2.1.1 пункту 2.1 розділу 2 цієї Інструкції (крім платників, віднесених до четвертої групи платників єдиного податку, що визначені у підпункті 4 пункту 291.4 статті 291 глави 1 розділу XIV Податкового кодексу України), відшкодуванню підлягають фактичні витрати на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах відповідно до статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" до набрання чинності Законом України від 03 жовтня 2017 року № 2148-VІІІ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" та призначених відповідно до частини другої статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування": особам, які були зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, крім тих, які були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників за Списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до п. 6.4 Інструкції розмір сум до відшкодування на поточний рік визначається органами Пенсійного фонду України щорічно у розрахунках фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 "Прикінцевих положень" Закону (згідно з додатками 6 та 7), які надсилаються підприємствам до 20-го січня поточного року та протягом місяця з новопризначених (перерахованих) пенсій.
Пунктом 6.7. Інструкції передбачено, що підприємства щомісяця до 25-го числа вносять до Пенсійного фонду зазначену в розрахунку місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах.
У разі зміни розміру пенсії або настання обставин, які впливають на суму відшкодування (смерть пенсіонера, зміна місця проживання тощо), органи Пенсійного фонду повідомляють про це підприємства у розрахунку, який направляється підприємству в місячний строк з дня прийняття рішення про зміну розміру пенсії або про припинення виплати пенсії.
Суми фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за період з дати призначення пенсії до дати складання розрахунку фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 "Прикінцевих положень" Закону, сплачуються одночасно із оплатою фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за перший поточний місяць.
Відповідно до п. 6.8 зазначеної Інструкції, у разі призначення пенсій на пільгових умовах особам, які мають необхідний стаж роботи не за місцем призначення цієї пенсії, орган Пенсійного фонду за місцем призначення пенсії надсилає розрахунок згідно з додатками, зазначеними у пункті 6.4 цієї глави для зазначених підприємств, у двох примірниках через орган Пенсійного фонду за місцезнаходженням цього підприємства (крім підприємств, місцезнаходженням яких є вільна економічна зона "Крим"). Відшкодування сум фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, у таких випадках здійснюється підприємством на рахунки органу Пенсійного фонду за місцезнаходженням підприємства.
Як свідчать встановлені обставини справи, пенсійним органом доведено понесені витрати у спірний період (з 01.01.2025 по 30.06.2025), у зв`язку із виплатою та доставкою пенсій вказаним у розрахунках особам, що також підтверджується інформацією про розмір нарахованої та фактично отриманої пенсії в розрізі осіб та періодів. Підприємство не заперечує свій обов`язок щодо відшкодування фактичних витрат ГУ ПФУ в Дніпропетровській області за період з січень – червень 2025 року. 
Також не спростовується товариством і невиконання у повному обсязі норм закону щодо сплати в межах визначеного строку, тобто до 25-го числа у періоді з 01.01.2025 по 30.06.2025, сум фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, зазначених у розрахунках.
Товариство оскаржує рішення суду лише в частині незастосування судом першої інстанції приписів статті 378 КАС України щодо відстрочення виконання судового рішення на 8 місяців, як того просив у відзиві відповідач.
Щодо питання про відстрочення виконання рішення суду колегія суддів зазначає наступне.
Згідно із частиною першою статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.
За заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду (ч.1 ст.378 КАС України).
Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (ч.3 ст.378 КАС України).
Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд, у відповідності до положень частини четвертої статті 378 цього Кодексу, також враховує ступінь вини відповідача у виникненні спору, щодо фізичної особи - тяжке захворювання самої особи або членів її сім`ї, її матеріальне становище, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.
Отже із зазначених норм вбачається, що підставою для відстрочення/ розстрочення виконання рішення є звернення особи із заявою до суду про відстрочення/ розстрочення з обумовленням причин неможливості виконати судове рішення у встановлений законом строк, тобто за доведеністю обставин, що ускладнюють його виконання, або роблять його неможливим (відсутність коштів або присудженого майна в натурі та інше).
Вказана норма не містить конкретного переліку обставин для відстрочення/ розстрочення виконання судового рішення, а лише встановлює критерії для їх визначення у вигляді істотного ускладнення виконання рішення або неможливості його виконання.
При розгляді заяв щодо розстрочення виконання судового рішення необхідно виходити з міркувань доцільності та об`єктивної необхідності надання саме таких строків розтермінування виконання рішення в цілому. Наявність підстав має бути доведена боржником.
Відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення застосовується з метою зменшення надмірного тягаря на боржника, якщо такий тягар може призвести до виникнення ситуації, за якої виконання судового рішення стане взагалі неможливим.
Отже, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є процесуальними засобами, які суди застосовують у виключних випадках, у тому числі, якщо сторона доведе наявність обставин, що суттєво ускладнюють або унеможливлюють виконання судового рішення; ці процесуальні засоби застосовується з метою зменшення надмірного тягаря на боржника, якщо такий тягар може призвести до виникнення ситуації, за якої виконання судового рішення в подальшому стане взагалі неможливим.
З огляду на зазначене, заява про відстрочення виконання судового рішення має бути підтверджена відповідними доказами.
Судовим розглядом встановлено, що в обґрунтування доводів заяви про відстрочення виконання рішення суду відповідач зазначає про військову агресію рф і наявність певних руйнувань підприємства, знаходження під постійними обстрілами, знеструмлення підприємства або наявну слабку напругу. Через відсутність логістичних шляхів збуту, переважна кількість працівників перебувають у відпустках без збереження заробітної плати, у призупиненні дії трудових договорів. Потік грошових надходжень знизився на 98% у порівнянні з подібними періодами попередніх років, та не покриває першочергових життєвонеобхідних витрат на виплату заробітної плати працівникам та сплату електроенергії. 
Колегія суддів зауважує, що зазначені доводи відповідача не можуть бути основною причиною для відстрочення виконання рішення суду.
Так заявником не надано до суду безумовних доказів на підтвердження обставин, що заважають виконати рішення суду. Також суду не надано доказу, щодо відсутності коштів на рахунках для виконання судового рішення, а сума заборгованості для боржника є надмірним тагярем.
Враховуючи зазначене, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що у даному випадку відсутні обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення суду та роблять таке виконання неможливим, тому підстав для відстрочення його виконання, у розумінні приписів ст.378 КАС України, немає.
Враховуючи викладене, суд першої інстанції при ухваленні рішення дійшов правильного висновку про залишення без задоволення заяви про відстрочення виконання судового рішення.
Зважаючи на те, що доводи апеляційної скарги висновки суду першої інстанції не спростовують, підстави для скасування/зміни оскарженого рішення суду відсутні.
З урахуванням викладеного колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.
Розподіл судових витрат не здійснюється у відповідності до норм ст. 139 КАС України.
Керуючись ст. ст. 308, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:
Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства “Новопавлівський гранітний кар`єр” – залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 лютого 2026 року в адміністративній справі №160/18969/25 – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки визначені ст.ст 328, 329 КАС України.
Повне судове рішення складено 20 травня 2026 року.

Головуючий - суддя Н.І. Малиш 

суддя О.О. Круговий 

суддя А.В. Шлай