П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 600/4119/25-а 
Головуючий у 1-й інстанції: Левицький В.К.
Суддя-доповідач: Слободонюк М.В. 
04 травня 2026 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Слободонюка М.В. 
суддів: Канигіної Т.С.  Кузьмишина В.М. 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 22 грудня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії, 
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернувся до Чернівецького окружного адміністративного суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 про визнання дій та бездіяльності протиправними та зобов`язання вчинити дії.
Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 22 грудня 2025 року адміністративний позов задоволено частково. Зокрема:
- визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.02.2018, із застосуванням січня 2008 року, як місяця за яким здійснюється обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базового місяця);
- зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.02.2018, із застосуванням січня 2008 року, як місяця за яким здійснюється обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базового місяця);
- визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо вирішення питання про наявність у ОСОБА_1 права на отримання індексації-різниці за період з 01.03.2018 по 18.03.2019 включно відповідно до абзаців 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078;
- зобов`язано військову частину НОМЕР_1 здійснити нарахування та виплату на користь ОСОБА_1 індексації-різниці за період з 01.03.2018 по 18.03.2019 включно відповідно до абзаців 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні;
- в іншій частині позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій апелянт просить його скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог та прийняти нове рішення про задоволення таких позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права.
Зокрема, апелянт вказує, що відмова у задоволенні позовних вимог в частині зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити індексацію-різницю грошового забезпечення у фіксованому розмірі 4463,15 грн. в місяць за період з 01.03.2018 по 18.03.2019 позбавляє його ефективного захисту та відновлення порушених прав. 
З посиланням на численні висновки Верховного Суду у подібних спорах автор апеляційної скарги звертає увагу, що застосований судом першої інстанції спонукаючий спосіб захисту має усічений вплив, а також не вносить юридичної визначеності у спірних правовідносинах. За таких обставин позивач вважає, що суд першої інстанції безпідставно не визначив конкретної суми індексації, належної до виплати, про що ставилася вимога в адміністративному позові.
Також апелянт зазначає, що судом першої інстанції в порушення норм процесуального законодавства не розглянуто позовні вимоги в частині нарахування та виплати позивачу індексацію грошового забезпечення із одночасною компенсацією сум податку на доходи фізичних осіб, відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 № 44. Відповідно, в цій частині позовні вимоги на його думку також мали би бути задоволеними.
У своєму відзиві відповідач заперечує проти доводів апеляційної скарги позивача та просить відмовити у її задоволенні.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість судового рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а рішення суду - скасувати в оскаржуваній частині, виходячи з наступного.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, позивач проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , де отримував грошове забезпечення.
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 18.03.2019 № 81 позивача виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення з 18.03.2019.
Позивач звернувся до відповідача із заявою, в якій просив надати довідку про виплату індексації грошового забезпечення за період проходження військової служби.
За результатами розгляду цієї заяви, військова частина НОМЕР_1 листом від 10.07.2025 повідомив позивача, що в межах асигнувань, що виділялися на утримання Збройних Сил України, вищим розпорядником бюджетних коштів затверджений кошторис військової частини НОМЕР_1 на грошове забезпечення військовослужбовців, протягом 2015-2018 років за фондом грошового забезпечення військової частини НОМЕР_1 видатки на виплату індексації грошового забезпечення не були передбачені.
Наведені вище обставини слугували підставою для звернення позивача до суду.
Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач протиправно не нарахував та не виплатив позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.02.2018 включно із застосуванням січня 2008 року як базового місяця, з якого здійснюється обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення.
Також суд першої інстанції встановив, що відповідач не нараховував і не виплачував позивачу індексацію-різницю за період з 01.03.2018 по 18.03.2019 та не вирішував питання щодо наявності у позивача права не цей вид індексації за спірні періоди. Тому, оскільки відповідач вчинив протиправну бездіяльність, яка полягає у не вирішенні питання про наявність у позивача права на отримання індексації-різниці за період з 01.03.2018 по 18.03.2019, суд першої інстанції дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги належить задовольнити частково шляхом визнання протиправною бездіяльність відповідача щодо вирішення питання про наявність у ОСОБА_1 права на отримання індексації-різниці та зобов`язання його здійснити нарахування та виплату на користь позивача індексації-різниці за період з 01.03.2018 по 18.03.2019 відповідно до абзаців 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку №1078, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.
Відмова у задоволенні позовних вимог в частині щодо зобов`язанні відповідача нарахувати та виплатити позивачу індексацію-різницю грошового забезпечення у фіксованому розмірі 4463,15 грн в місяць за спірний період мотивована судом першої інстанції дискреційними повноваженнями відповідача як роботодавця, оскільки суд не має повноважень здійснювати його розрахунок до моменту проведення такого розрахунку відповідачем. Суд першої інстанції послався на те, що він наділений лише повноваженнями перевірити правильність такого розрахунку у контексті застосування нормативно-правових актів, що регулюють спірні правовідносини.
Колегія суддів частково не погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
У відповідності до ч.1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Ураховуючи, що позивач не погоджується з рішенням суду першої інстанції лише в частині відмови у задоволенні позовних вимог які стосуються питання нарахування та виплати індексації-різниці грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 18.03.2019 у фіксованій сумі, а також компенсації сум податку на доходи фізичних осіб при виплаті індексації, суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах наведених апелянтом доводів та вимог апеляційної скарги.
Так, спірні відносини у цій справі в межах обставин, які переглядаються апеляційним судом, виникли у зв`язку із не здійсненням нарахування та виплати відповідачем на користь позивача індексації - різниці грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 18.03.2019 у фіксованій сумі.
Відповідно до ст. 1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 № 2011-XII (далі - Закон № 2011-XII) (надалі - в редакції, чинній на момент виникнення та існування спірних правовідносин) соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі.
Згідно з частинами 1-4 статті 9 Закону № 2011-XII держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.
Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.
Згідно з Преамбулою до Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" від 03.07.1991 № 1282-XII (надалі - Закон №1282-XII) цей Закон визначає правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України.
Відповідно до ст. 1 Закону № 1282-XII індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.
Статтею 2 Закону № 1282-XII передбачено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.
Таким чином, основною метою індексації грошових доходів населення є забезпечення достатнього життєвого рівня населення України за рахунок відшкодування подорожчання споживчих товарів і послуг.
Постановою Кабінету Міністрів України № 1078 від 17.07.2003 затверджено Порядок проведення індексації грошових доходів населення (далі - Порядок № 1078). Згідно з пунктом 4 цього Порядку індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.
З 01.12.2015 відправною точкою для визначення місяця підвищення доходу позивача та початку обчислення індексу споживчих цін наростаючим підсумком є місяць останнього підвищення тарифної ставки (окладу) за посадою, яку він займав.
Порядок № 1078 передбачає можливість виплати двох видів індексації грошового доходу, умовно кажучи "поточної" та "індексації-різниці". Суми цих індексацій можуть нараховуватися і одночасно, і окремо одна від одної.
Згідно із абз. 2 п. 5 Порядку №1078 обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.
Разом з тим, питання виплати суми індексації у місяці підвищення грошових доходів, а також виплати визначеної суми індексації до чергового підвищення тарифних ставок (окладів) врегульовано абзацами третім, четвертим, шостим пункту 5 Порядку №1078.
За змістом абз. 3, 4, 6 п.5 Порядку №1078 сума індексації у місяці підвищення грошових доходів, зазначених у абзаці першому цього пункту, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу.
Якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суми індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу.
До чергового підвищення тарифних ставок (окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, крім щомісячних страхових виплат потерпілим на виробництві (з урахуванням виплат на необхідний догляд за потерпілим) та членам їх сімей, до визначеної суми індексації додається сума індексації, яка складається внаслідок перевищення величини індексу споживчих цін порогу індексації, зазначеного у пункті 1-1 цього Порядку (103 відсотка).
Отже, для вирішення питання про наявність підстав для виплати індексації у місяці підвищення доходу (базовому місяці) необхідно враховувати дві складові: розмір підвищення грошового доходу особи, що відбувся у зв`язку зі зміною посадових окладів згідно рішень Уряду; суму індексації, що склалася у місяці підвищення грошового доходу що відбувся у зв`язку зі зміною посадових окладів згідно рішень Уряду (березень 2018 року); і встановлювати, чи перевищує розмір підвищення грошового доходу особи суму індексації, що склалася у місяці підвищення посадових окладів. 
Так, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу, то індексація не нараховується. 
Якщо ж розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, то сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу. При цьому, до чергового підвищення тарифних ставок (окладів) до визначеної суми індексації додається сума індексації, яка складається внаслідок перевищення величини індексу споживчих цін порогу індексації, зазначеного у пункті 1-1 Порядку № 1078 (103 відсотка). 
Вказане правове питання було предметом судового дослідження Верховного Суду у постанові від 23 березня 2023 року по справі № 400/3826/21. У названому судовому рішенні Верховним Судом надано детальні роз`яснення щодо застосування норм абзаців 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку №1078 при нарахуванні індексації військовослужбовцям у період з березня 2018 року та права на отримання індексації-різниці в період з 01 березня 2018 року по дату звільнення з військової служби або по дату підвищення посадових окладів за рішенням Уряду. 
Зокрема, Верховним Судом у пунктах 104-109 постанови від 23 березня 2023 року по справі № 400/3826/21 зазначено коло обставин, які підлягають встановленню на виконання вимог абзаців 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку №1078, а саме:
розмір підвищення доходу позивача в березні 2018 року (А);
суму можливої індексації грошового забезпечення позивача в березні 2018 року (Б);
чи перевищує розмір підвищення доходу (А) суму можливої індексації (Б). 
При цьому розмір підвищення доходу в березні 2018 року (А) визначається як різниця між сумою грошового забезпечення в березні 2018 року та сумою грошового забезпечення в лютому 2018 року (з урахуванням ухвали Верховного Суду від 30.03.2023 року). В обидві ці суми враховуються складові грошового забезпечення, які не мають разового характеру (речення 2 абзацу 5 пункт 5 Порядку №1078). 
Сума можливої індексації грошового забезпечення в березні 2018 року (Б) визначається як результат множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, актуального для березня 2018 року, на величину приросту індексу споживчих цін у березні 2018 року, поділений на 100 відсотків (абзац 5 пункту 4 Порядку №1078). 
Якщо розмір підвищення доходу в березні 2018 року (А) дорівнює або є меншим за суму можливої індексації, що склалася у березні 2018 року (Б), то це є підставою для нарахування й виплати позивачу індексації-різниці до чергового підвищення тарифних ставок (окладів) або до дати звільнення зі служби (пункт 108 постанови Верховного Суду від 23 березня 2023 року по справі № 400/3826/21).
Дані правові висновки в подальшому неодноразово підтримувались Верховним Судом і в інших постановах від 06 квітня 2023 року по справі №420/11424/21, від 12 квітня 2023 року по справі №560/13302/21, від 09 травня 2023 року по справі №560/538/22, від 22 червня 2023 року по справі № 520/6243/22 та багатьох інших.
Тобто практика Верховного Суду щодо застосування вказаних норм права у подібних правовідносинах є сталою та послідовною, а висновки, наведені у вищевказаних справах, є релевантними до обставин цієї справи.
У інших постановах Верховного Суду від 05 лютого 2024 року у справі №360/383/23, від 18 квітня 2024 року у справі №380/8618/21, від 14 травня 2024 року у справі №420/4659/23, від 20 червня 2024 року у справі №620/14086/23, від 10 жовтня 2024 року у справі №500/8015/23, 14 березня 2025 року у справі №600/565/24-а, від 08 травня 2025 року у справі №380/6610/24, наголошено на обов`язок судів у подібних спірних правовідносинах встановлювати коло обставин, які належить з`ясувати для правильного застосування абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку № 1078 та щодо необхідності судам, для належного та ефективного захисту прав та інтересів позивача, перевіряти обґрунтованість нарахованих позивачем сум індексації, розраховувати їх, відповідно, у судовому рішенні указувати конкретні суми (індексації грошового забезпечення), на які позивач має право та які відповідач зобов`язаний нарахувати й виплатити.
Застосовуючи означені правові висновки Верховного Суду до обставин цієї справи апеляційний суд зважає на те, що відповідно до наявних у матеріалах справи довідок виданих військовою частиною НОМЕР_1 від 08.07.2025 № 3812/ФЕС та № 3813 про грошове забезпечення ОСОБА_1 , грошове забезпечення позивача в лютому 2018 року складалось з наступних складових: 1) посадовий оклад: 999,00 грн; 2) оклад за військовим званням: 115,00 грн; 3) надбавка за вислугу років: 111,40 грн; 4) надбавка за виконання особливо важливих завдань: 1838,10 грн; 5) надбавка про таємність: 99,90 грн; 6) ЩДГВ: 4039,92 грн; 7) премія: 4795,20 грн, що в загальному становить 11998,52 грн.
В березні 2018 року грошове забезпечення позивача складалось з таких складових: 1) посадовий оклад: 4230,00 грн; 2) оклад за військовим званням: 1200,00 грн; 3) надбавка за вислугу років: 1357,50 грн; 4) надбавка за особливості проходження служби: 678,75 грн; 5) надбавка про таємність: 423,00 грн; 6) премія: 3413,61 грн, що в загальному становить 11302,86 грн.
Додатково колегія суддів враховує, що при визначенні розміру грошового забезпечення застосуванню підлягає саме Закон № 2011-ХІІ, відповідно до якого щомісячна додаткова грошова винагорода входить до складу грошового забезпечення військовослужбовця, яке не має разового характеру, що відповідає правовій позиції, викладеної у постанові Великої Палати Верховного Суду від 06.02.2019 у справі № 522/2738/17, постанові Верховного Суду по справі № 520/8887/2020 від 26.01.2022.
Отже, підвищення доходу позивача в березні 2018 року (А) у зв`язку із підвищенням на законодавчому рівні посадових окладів у березні 2018 року військовослужбовцям згідно постанови КМУ № 704 від 30.08.2017 не відбулося, оскільки дохід у лютому 2018 року становив 11 998,52 грн, а у березні 2018 року 11 302,86 грн.
Як зазначалося судом вище, для правильного вирішення цієї справи слід також визначити суму можливої індексації грошового забезпечення позивача в березні 2018 року, яка з урахуванням абзацу 5 пункту 4 Порядку № 1078 вираховується шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, актуального для березня 2018 року, на величину приросту індексу споживчих цін у березні 2018 року, поділеного на 100 відсотків.
Величина приросту індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення в березні 2018 року розрахована наступним шляхом:
лютий 2008 року 102,7% (індекс споживчих цін до попереднього місяця згідно з даними Держстату) = 1,027; березень 2008 року103,8% = 1,038; квітень 2008 року103,1% = 1,031; травень 2008 року 101,3% = 1,013; вересень 2008 року 101,3% = 1,013; жовтень 2008 року 101,7% = 1,017; листопад 2008 року 101,5% = 1,015; грудень 2008 року 102,1% = 1,021; січень 2009 року 102,9% = 1,029; лютий 2009 року 101,5% = 1,015; березень 2009 року 101,4% = 1,014; травень 2009 року 101,4% = 1,014; червень 2009 року 101,1% = 1,011; жовтень 2009 року 101,4% = 1,014; листопад 2009 року 101,1% = 1,011; січень 2010 року 102,7% = 1,027; лютий 2010 року 101,9% = 1,019; вересень 2010 року 103,5% = 1,035; грудень 2010 року 101,6% = 1,016; березень 2011 року 103,3% = 1,033; квітень 2011 року 101,3% = 1,013; червень 2011 року 101,2% = 1,012; березень 2014 року 101,98% = 1,020; квітень 2014 року 103,3% = 1,033; травень 2014 року 103,8 = 1,038; липень 2014 року 101,4% = 1,014; вересень 2014 року 103,72% = 1,037; жовтень 2014 року 102,4% = 1,024; листопад 2014 року 101,9% = 1,019; грудень 2014 року103,0% = 1,030; січень 2015 року 103,1% = 1,031; лютий 2015 року 105,3 = 1,053; березень 2015 року 110,8% = 1,108; квітень 2015 року 114% = 1,140; травень 2015 року 102,2% = 1,022; листопад 2015 року 101,55% = 1,016; квітень 2016 року 105,79% = 1,058; жовтень 2016 року 104,0% = 1,040; січень 2017 року 103,85% = 1,038; квітень 2017 року 103,74% = 1,037; липень 2017 року 103,13% =1,031; жовтень 2017 року 103,12% = 1,031; січень 2018 року 103,44% = 1,034.
Величина приросту індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення розрахована наростаючим підсумком за період з лютого 2008 по січень 2018, а саме: 1,027 х 1,038 х 1,031 х 1,013 х 1,013 х 1,017 х 1,015 х 1,021 х 1,029 х 1,015 х 1,014 х 1,014 х 1,011 х 1,014 х 1,011 х 1,027 х 1,019 х 1,035 х 1,016 х 1,033 х 1,013 х 1,012 х 1,020 х 1,033 х 1,038 х 1,014 х 1,037 х 1,024 х 1,019 х 1,030 х 1,031 х 1,053 х 1,108 х 1,140 х 1,022 х 1,016 х 1,058 х 1,040 х 1,038 х 1,037 х 1,031 х 1,031 х 1,034 = 3,533 (353,3%).
Відтак величина приросту індексу споживчих цін становить 353,3% (наростаючий індекс споживчих цін) - 100% = 253,3%.
Прожитковий мінімум для працездатних осіб у березні 2018 року складав 1762,00 грн.
Отже, сума можливої індексації грошового забезпечення в березні 2018 року становить 4463,15 грн (1762,00 грн х 253,30% /100 = 4463,15 грн).
Враховуючи те, що розмір належної індексації-різниці визначається як різниця між сумою можливої індексації і розміром підвищення доходу, то індексація-різниця (фіксована індексація) складає 4463,15 грн, оскільки розмір підвищення доходу в березні 2018 року не відбувся (0 грн), тому є меншим за суму можливої індексації, що склалася у березні 2018 року (4463,15 грн).
Наведене свідчить про те, що позивач відповідно до абз. 4 п. 5 Порядку № 1078 має право на отримання індексації-різниці з березня 2018 року в сумі 4463,15 грн. щомісяця, яка має виплачуватись у фіксованому розмірі до чергового підвищення тарифних ставок (окладів, посадових окладів) чи до дня звільнення. 
Водночас, вирішуючи вимоги про зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити індексацію-різницю грошового забезпечення у визначеному розмірі, суд першої інстанції виходив з того, що визначення конкретного розміру такої індексації належить до повноважень відповідача як роботодавця, тоді як суд не уповноважений здійснювати відповідні розрахунки до моменту їх проведення відповідачем, у зв`язку з чим дійшов висновку про відхилення обраного позивачем способу захисту порушених прав у межах спірних правовідносин, поклавши ключове питання обрахунку суми індексації грошового забезпечення на розсуд відповідача.
Однак, на переконання колегії суддів, такий висновок суду першої інстанції є помилковим та не узгоджується із правовими висновками Верховного Суду в даній категорії спорів.
В даному випадку надаючи оцінку обраному позивачем способу захисту порушених прав на отримання щомісячної індексації-різниці за період із березня 2018 року до часу звільнення позивача у конкретній сумі, колегія суддів звертає увагу на наступне.
Так, Верховний Суд у цій категорії спорів зауважував, що такий спонукаючий спосіб захисту, враховуючи характер спірних правовідносин, є належним та ефективним, адже здатний забезпечити реальне поновлення прав особи у випадку задоволення позову (постанови від 23 березня 2023 року у справі № 400/3826/21, від 06 квітня 2023 року у справі № 420/11424/21, від 06 липня 2023 року у справі № 560/6684/22, від 15 серпня 2023 року у справі № 400/3784/22).
У цих постановах Верховний Суд підкреслював, що для належного та ефективного захисту прав та інтересів позивача судам необхідно перевірити обґрунтованість нарахованих ним сум індексації, розрахувати їх і, відповідно, у судовому рішенні вказати конкретні суми (індексації грошового забезпечення), на які позивач має право та які відповідач зобов`язаний нарахувати й виплатити.
Наведена позиція ґрунтується на тому, що застосований судами спосіб захисту не вносить юридичної визначеності у спірні правовідносини та не забезпечує ефективного захисту прав та інтересів позивача від порушень з боку відповідача, оскільки суди попередніх інстанцій в ухвалених рішеннях не розрахували та не визначили конкретних сум індексації грошового забезпечення які відповідач зобов`язаний нарахувати й виплатити позивачу, не перевірили розраховану позивачем суму індексації.
Колегія суддів зазначає, що повноваження військової частини щодо виплати сум індексації грошового забезпечення не є дискреційними. За наявності встановлених обставин та необхідних даних для проведення розрахунку, суд не лише має право, а й зобов`язаний визначити конкретний розмір належних до виплати сум з метою забезпечення ефективного захисту порушеного права.
У зв`язку з цим висновок суду першої інстанції про те, що обрахунок розміру щомісячної фіксованої суми індексації-різниці належить до компетенції відповідача є необґрунтованим.
Разом з тим, перевіривши наявні у справі докази та здійснивши відповідні розрахунки, колегія суддів дійшла висновку, що належний до виплати розмір індексації-різниці становить 4463,15 грн. (про що детально описано вище), у зв`язку з чим позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню у спосіб, про який просив позивач, а не той, який застосовано судом першої інстанції.
Щодо вимоги позивача про виплату йому спірної індексації грошового забезпечення із одночасною компенсацією сум податку на доходи фізичних осіб, яка не була задоволена судом першої інстанції без наведення про це будь-яких мотивів у своєму рішенні, то колегія суддів зважає на таке.
Постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 № 44 затверджено Порядок виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу.
Згідно з п. 1 Порядку № 44 цей Порядок визначає умови та механізм щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу (в тому числі відрядженими до органів виконавчої влади та інших цивільних установ), співробітниками Служби судової охорони у зв`язку з виконанням ними своїх обов`язків під час проходження служби (далі - грошова компенсація).
Відповідно до п. 2-5 Порядку № 44 грошова компенсація виплачується громадянам України, які відповідно до законодавства мають статус військовослужбовця, поліцейського або є особами рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, ДСНС, податкової міліції, Національного антикорупційного бюро, Державного бюро розслідувань, співробітникам Служби судової охорони, а також особам, звільненим із служби, для відшкодування утриманих сум податку з їх грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, право на які вони набули у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби.
Зазначена в абзаці першому цього пункту грошова компенсація також виплачується іноземцям та особам без громадянства, які відповідно до законодавства мають статус військовослужбовця.
Виплата грошової компенсації здійснюється установами (організаціями, підприємствами), що утримують військовослужбовців, поліцейських та осіб рядового і начальницького складу, за рахунок відповідних коштів, які є джерелом доходів цих осіб, шляхом рівноцінного та повного відшкодування втрат частини грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних у зв`язку з виконанням ними своїх обов`язків під час проходження служби (далі - грошове забезпечення), що пов`язані з утриманням податку з доходів фізичних осіб у порядку та розмірах, визначених Законом України "Про податок з доходів фізичних осіб".
Виплата грошової компенсації військовослужбовцям, поліцейським та особам рядового і начальницького складу здійснюється одночасно з виплатою їм грошового забезпечення.
Грошова компенсація виплачується за місцем одержання грошового забезпечення у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення.
Аналіз наведених вище норм Порядку № 44 дає підстави дійти висновку, що грошова компенсація сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних, зокрема, військовослужбовцям, виплачується їм для відшкодування утриманих сум податку з їх грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, право на які вони набули у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби одночасно з виплатою грошового забезпечення за місцем його одержання у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення.
Аналогічний підхід застосовано Верховним Судом у постановах від 27 червня 2024 року у справі №580/602/22, від 10 жовтня 2024 року у справі №500/8015/23, від 07 травня 2025 року у справі №560/15993/24, від 08 травня 2025 року у справі №380/6610/24.
Отже, з урахуванням наведеного правого регулювання та фактичних обставин справи, колегія суддів вважає, що нарахування та виплата грошового забезпечення позивачу, зокрема індексації грошового забезпечення, має бути проведена відповідачем із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку № 44, відтак позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.
За таких обставин апеляційний суд погоджується з доводами апеляційної скарги про помилковість позиції суду першої інстанції, що обчислення суми індексації відноситься до компетенції відповідача і суд не може визначати конкретної суми індексації, як і те, що виплата індексації грошового забезпечення позивачу має бути проведена відповідачем із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку N 44.
Відповідно до ч. 2 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Згідно ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Беручи до уваги наведене, оскільки суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи та при ухваленні судового рішення неправильно застосував норми матеріального права, рішення суду першої інстанції належить скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо нарахування та виплати позивачу індексації-різниці грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 18.03.2019 у фіксованій сумі, а також компенсації сум податку на доходи фізичних осіб при виплаті індексацій та прийняти у відповідній частині нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в цій частині. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити повністю.
Рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 22 грудня 2025 року скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо нарахування та виплати індексації-різниці грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 18.03.2019 у фіксованій сумі, а також компенсації сум податку на доходи фізичних осіб при виплаті індексацій.
Прийняти в цій частині нове рішення, яким позов ОСОБА_1 задовольнити.
Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 індексації-різниці грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 18.03.2019 включно.
Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 здійснити нарахування та виплату на користь ОСОБА_1 індексацію-різниці грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 18.03.2019 включно виходячи з щомісячної фіксованої величини 4463,15 грн, яка розрахована як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходів, відповідно до вимог абзаців 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078, із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб утриманого із нарахованої як цієї індексації-різниці так і індексації за період з 01.01.2016 по 28.02.2018.
В іншій частині рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 22 грудня 2025 року залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених пп. "а"-"г" п.2 ч.5 ст. 328 КАС України.

Головуючий	 		Слободонюк М.В.	
 	 	 	 	
Судді	 	  	Канигіна Т.С.    Кузьмишин В.М.