Номер провадження: 33/813/189/26
Номер справи місцевого суду: 513/913/25 
Головуючий у першій інстанції Миргород В. С. 
Доповідач Коновалова В. А.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
Іменем України
18.05.2026 року м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Коновалової В.А.,
з участю секретаря судового засідання Юцикова Д.Є.,
представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності – Фальчука Валерія Павловича,
розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Одеса в залі суду
апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,
на постанову Саратського районного суду Одеської області від 17 листопада 2025 року, у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,
в с т а н о в и в:
Короткий зміст постанови суду першої інстанції
Постановою Саратського районного суду Одеської області від 17 листопада 2025 року ОСОБА_1 визнано виним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 605,60 грн. 

Короткий зміст вимог апеляційної скарги
В апеляційній скарзі особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 просить скасувати постанову Саратського районного суду Одеської області від 17 листопада 2025 року, провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1. ст. 247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення, посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, що мають значення для справи, порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що постанова суду першої інстанції ухвалена з порушенням вимог ст.ст. 280, 283 КУпАП, оскільки суд неповно з`ясував обставини справи, не надав належної оцінки дослідженим у судовому засіданні доказам та не навів мотивів відхилення доказів сторони захисту. ОСОБА_1 вважає, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, а також що судом безпідставно встановлено факт керування ним транспортним засобом.
Зазначає, що автомобілем керувала інша особа - свідок ОСОБА_2 , що підтверджується поясненнями свідків, відеозаписом з автомобільного реєстратора та іншими доказами, яким суд першої інстанції не надав належної оцінки. Також вказує, що він погоджувався пройти огляд на стан сп`яніння, однак працівники поліції чинили психологічний тиск та не забезпечили проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу. Крім того, посилається на стан здоров`я, який міг впливати на його зовнішній вигляд та поведінку.
На думку ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення не є належним доказом, оскільки він не складався на місці зупинки транспортного засобу, інформація про час складання протоколу, паспортні дані, роз`яснення прав, інформація про відмову від надання пояснень підпису та отримання протоколу зазначена неправдиво.
Зазначає, що суд першої інстанції не дослідив правомочностей капрала поліції Пєткова О.А. на складання протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки останній не був уповноважений на складання проколу про адміністративне правопорушення, не є працівником поліції. Пред`явлене посвідчення працівника поліції не відповідало вимогам законодавства.
У судових засіданнях особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його представник Фальчук В.П. доводи апеляційної скарги підтримали та просили її задовольнити, оскаржувану постанову скасувати, а провадження закрити з зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ
Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та її захисника, апеляційний суд вважає необхідним зазначити таке.
Завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (ст. 245 КУпАП).
Згідно з положеннями ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги, але не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Статтею 280 КУпАП передбачено, що суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст. ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.
Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Пунктом 1.3 Правил дорожнього руху України передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
Пунктом 2.5 Правил дорожнього руху встановлено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Виконання даного пункту Правил дорожнього руху є обов`язком водія, а не його правом, за відмову від виконання якого передбачена адміністративна відповідальність, незалежно від того водій перебував у стані сп`яніння чи ні.
Відповідно до ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.
На підтвердження вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, до суду надано: протокол про адміністративне правопорушення, рапорт поліцейського СРПП ВП № 1 Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області Пєткова О., довідку щодо облікових даних адміністративної практики (АПІС «НАІС», «ЦУНАМІ»), а також оптичний диск із відеозаписами. 
З протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 066170 від 15 липня 2025 року вбачається, що ОСОБА_1 15 липня 2025 року о 00 годині 21 хвилина по вул. Крістіана Вернера, селища Сарата, Білгород-Дністровського району Одеської області керував транспортним засобом TOYOTA LAND CRUISER, державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України. 
Приймаючи оскаржувану постанову, суд першої інстанції виходив з того, що вина ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого адміністративного правопорушення повністю доведена поза розумним сумнівом та підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами. Так, суд першої інстанції зазначив, що ОСОБА_1 правом на надання пояснень, зауважень щодо змісту протоколу не скористався, не вказав заперечень, зауважень щодо порушень поліцейськими законодавства при складанні протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП, невідповідність внесених до протоколу даних, незгоду з порядком огляду на стан сп`яніння не висловлював, від проходження огляду на стан сп`яніння в установленому законом порядку відмовився, що відображено на відеозаписі.
Суд першої інстанції також вважав, що факт керування транспортним засобом ОСОБА_1 підтверджується оглянутим в судовому засіданні оптичним дисками із відеозаписом.
Переглядаючи справу, апеляційний суд вважає, за необхідне зазначити таке.
Проведення огляду на стан сп`яніння здійснюється в порядку, встановленому ст. 266 КУпАП, відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 року № 1452/735 (далі Інструкція) та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17.12.2008 року № 1103 (далі Порядок).
Відповідно до ч. ч. 2, 4, 6 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 у суді апеляційної інстанції щодо обставин адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, пояснив таке. ОСОБА_2 сів за кермо його автомобіля і поїхав від будинку по вул. Крістіана Вернера щоб відвести ОСОБА_3 додому. Додому його не завезли, тому що позаду їхала патрульна машина, включила маячок, водій подумав, що заважає поліцейським та прийняв вправо. Однак потім зрозумів, що не заважає. ОСОБА_2 злякався тому що його вже двічі так зупиняли та доставляли в ТЦК, і не зупинився, хоча йому казали зупинитись. ОСОБА_2 зупинився знову біля будинку ОСОБА_1 . В автомобілі було 3 людей, і ОСОБА_1 зазначає що сидів на задньому сидінні. ОСОБА_2 вийшов з правої передньої двері машини і пішов, а ОСОБА_1 пересів на місце водія. Зазначає, що повідомляв працівникам поліції що не керував транспортним засобом коли вийшов з автомобіля, декілька разів поліцейський пропонував продути алкотестер і він погоджувався, коли вже набридло то відмовився та пояснив що за кермом не був. 
До матеріалів справи про адміністративне правопорушення, також додано рапорт поліцейського СРПП ВП № 1 Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області, капрала поліції Пєткова О., з якого вбачається, що 14.07.2025 року з 08.00 години до 15.07.2025 року 08.00 години спільно зі ст. лейтенантом поліції Небогою О.М. ніс службу у добовому наряді у складі ГРПП ВП № 1 БДЗВП по відпрацюванню Б.-Дністровського району. 15.07. 2025 року о 00.21 годині на підставі Закону України «Про Національну поліцію» в селищі Сарата по вул. Крістіана Вернера Білгород-Дністровського району, було зупинено автомобіль марки TOYOTA LAND CRUISER, державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 , якому повідомили про проведення відеозапису на нагрудну бодікамеру, згідно ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію». Під час спілкування з водієм було виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота. Водій проходити огляд на місці відмовився, а також відмовився пройти огляд на стан сп`яніння у лікаря з найближчому закладі охорони здоров`я. Про відповідальність за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, водій був попереджений. До розгляду справи клопотань не надходило. Згідно ст. 222 КУпАП, в порядку ст. 279 КУпАП розпочато розгляд справи, особу було ознайомлено з його правами згідно ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП. У зв`язку з порушенням п. 2.5 ПДР на водія ОСОБА_1 складено протокол за ст. 130 ч. 1 КУпАП. Водія відсторонено від керування.
Надаючи оцінку рапорту як доказу який міститься в матеріалах справи апеляційний суд враховує позицію, викладену Верховним Судом у постанові від 28.05.2020 року у справі № 524/4668/17 про те, що рапорт працівника поліції не може слугувати однозначним доказом винуватості особи у вчиненні адміністративних правопорушень. 
З довідки № 104360-2025 від 17.07.2025 року інспектора САП Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області капітана поліції Герман-Євтушенко О. вбачається, що згідно облікових даних адміністративної практики (АПІС «НАІС», «ЦУНАМІ», тощо) гр. ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , документований паспортом серії НОМЕР_2 від 17.08.1998 року виданого Саратським РВ УМВС, РНОКПП НОМЕР_3 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не притягувався до адміністративної відповідальності протягом року за ознаками ст. 130, ст. 126, ст. 124 КУпАП. 
Під час розгляду справи судом першої інстанції було задоволено клопотання про виклик та допит свідків. 
Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні суду першої інстанції пояснила, що є сімейним лікарем ОСОБА_1 та підтвердила, що останній має захворювання на цукровий діабет ІІ типу – інсулінова залежність. Зазначила, що цукровий діабет впливає на стан: полінейропатія – викликає хитку ходу, а запах з рота – відчувається ацетон. Також свідок ОСОБА_4 зазначила, що може бути порушення мови, пам`яті та зору, що впливає на зовнішній стан – все залежить від рівня цукру.
Свідок ОСОБА_3 , в судовому засіданні суду першої інстанції пояснив, що був присутній при складанні протоколу, може суду пояснити, що за кермом був чоловік по імені ОСОБА_5 , який злякався і втік через інші двері та за кермо сів ОСОБА_1 .
Свідок ОСОБА_2 в судовому засіданні суду першої інстанції пояснив, що працював у ОСОБА_1 , і останній попросив сісти його за руль та відвести ОСОБА_3 додому проте йому довелось тікати оскільки його вже неодноразово затримувало ТЦК. 
Також в матеріалах справи наявні письмові пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .
Доводи про відсутність в матеріалах справи доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом за обставин викладених у протоколі про адміністративне правопорушення апеляційний суд відхиляє з огляду на таке.
Протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 066170 від 15 липня 2025 року містить посилання на те, що до нього додано диск з відеозаписами.
Апеляційним судом досліджено вказані відеозаписи. Так, відеозаписами ІМG_4134 та ІМG_4135 з відеореєстратора автомобіля патрульної поліції зафіксовані події з 00.18.15 години по 00.21.59 години, а саме переслідування автомобілем патрульної поліції з увімкненим проблисковим маячком синьо-червоного кольору транспортного засобу TOYOTA LAND CRUISER, державний номерний знак НОМЕР_1 , до повної зупинки біля воріт будинку.
Апеляційний суд зауважує, що вказаними відеозаписами зафіксований момент зупинки транспортного засобу, під час якого обидва поліцейських підбігли до зупиненого автомобіля, один поліцейський з`являється в кадрі о 00.21.40 годині і підбігає до водійської двері зупиненого TOYOTA LAND CRUISER о 00.21.43 годині. Апеляційний суд наголошує, що до зупинки транспортного засобу TOYOTA LAND CRUISER двері автомобіля візуально не відчинялись настільки, щоб з них могла вийти людина, зокрема з правої сторони ніхто не виходив. О 00.21.49 годині відчинились передні праві двері автомобіля та о 00.21.58 годині звідти вийшов пасажир.
Відеозаписом з бодікамери 0000000_00000020250715002137_0001.МР4 зафіксовано, що о 00.21.43 годині, одразу після того, як поліцейський підійшов до автомобіля TOYOTA LAND CRUISER, за кермом транспортного засобу сидить ОСОБА_1 поруч на пасажирському сидінні сидить особа чоловічої статі (яку у подальшому встановлено як ОСОБА_3 ) передні двері в автомобілі закриті. У період з 00.21.50 до 00.21.57 години особа чоловічої статі (яку у подальшому встановлено як ОСОБА_3 ) відкрив передні пасажирські двері та вийшов з автомобіля. Інших осіб в автомобілі відеозаписом не зафіксовано. 
Апеляційний суд, дослідивши відеозаписи з відеореєстратора ІМG_4134, ІМG_4135 та відеозаписи з бодікамер поліцейських 0000000_00000020250715002137_0001.МР4 – 0000000_00000020250715004240_0008.МР4 зазначає, що ними зафіксовано безперервний розвиток подій від моменту переслідування працівниками поліції транспортного засобу TOYOTA LAND CRUISER з увімкненими проблисковими маячками до його повної зупинки. Наявні незначні накладення у часі між файлами з відеореєстратора та першим файлом з бодікамери разом з тим, підстав вважати що мало місце втручання у зміст відеозаписів у суду відсутні. 
При цьому апеляційний суд звертає увагу, що з моменту переслідування транспортного засобу до його повної зупинки двері автомобіля візуально не відчинялись настільки, щоб з транспортного засобу могла вийти особа чи відбулась зміна водія. Після зупинки автомобіля один із працівників поліції вже о 00:21:43 годині підійшов безпосередньо до водійських дверей, при цьому за кермом перебував ОСОБА_1 , а поруч на передньому пасажирському сидінні знаходилася особа чоловічої статі (яку у подальшому встановлено як ОСОБА_3 ). Лише після цього, у період 00:21:51–00:21:58 години, особа чоловічої статі (яку у подальшому встановлено як ОСОБА_3 ) відчинив передні праві двері та вийшов із автомобіля, що також зафіксовано відеозаписом з відеореєстратора.
Апеляційний суд критично оцінює пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у частині тверджень про те, що транспортним засобом TOYOTA LAND CRUISER, державний номерний знак НОМЕР_1 , у момент переслідування та зупинки працівниками поліції керував ОСОБА_2 , а після зупинки транспортного засобу останній покинув автомобіль через передні праві двері та втік, після чого ОСОБА_1 пересів на місце водія.
Такі пояснення спростовуються дослідженими судом відеозаписами, які містять безперервну фіксацію подій від моменту переслідування транспортного засобу до його повної зупинки. ОСОБА_1 у суді апеляційної інстанції зазначав, що під час руху сидів на задньому сидінні автомобіля, тоді як свідок ОСОБА_3 пояснив, що після зупинки автомобіля саме він вийшов та пішов відкривати ворота, а ОСОБА_1 у цей час сів за кермо. При цьому відеозаписи свідчать, що одразу після зупинки автомобіля ОСОБА_1 вже перебував на місці водія, а ОСОБА_3 знаходився на передньому пасажирському сидінні. Третьої особи у салоні транспортного засобу відеозаписами не зафіксовано.
Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що належними доказами у справі встановлено факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом TOYOTA LAND CRUISER, державний номерний знак НОМЕР_1 , за обставин викладених у протоколі.
В цій частині доводи захисника про те, що ОСОБА_1 фізично не міг керувати транспортним засобом за станом здоров`я апеляційний суд також відхиляє.
Згідно довідки лікаря ОСОБА_4 виданої ОСОБА_1 вбачається що він знаходиться на «Д» обліку у лікаря ендокринолога з 2008 року та знаходиться на інсулінотерапії. Діагноз – діабет 2 типу, важка інсулінозалежна форма. Гіпертонічна та діабетична енцефалопатія 2 ст., полінейропатія з порушенням температурної, вібраційної, больової чутливості. Гіпертонічна хвороба 2 ст.
Згідно довідки № 268 від 02.03.2026 року виданої лікарем КП «Саратська центральна лікарня» вбачається, що ОСОБА_1 знаходиться на диспансерному обліку у лікаря офтальмолога. Гострота зору на праве око – нуль, сліпота правого ока. Гострота лівого ока – 0,5 не корегується (50%). Діагноз - праве око – термінальна глаукома, сліпота правого ока. Ускладнена катаракта. Ліве око – відкритокутова 2В глаукома. Ускладнена катаракта. Управляти автомобілем фізично неспроможний.
Пояснення свідка ОСОБА_4 щодо наявності у ОСОБА_1 цукрового діабету та можливого впливу захворювання на зовнішній стан, ходу, мову чи запах з рота та надані медичні довідки апеляційний суд бере до уваги в частині характеристики стану здоров`я особи, однак останні не свідчать про фізичну неможливість особи керувати транспортним засобом. 
Крім того, матеріали справи не містять відомостей про те, що лікар ОСОБА_6 , який видав довідку № 268 від 02.03.2026 року та виснував про фізичну неможливість керувати автомобілем, уповноважений одноособово встановлювати факт непридатності особи до керування транспортними засобами чи наявність медичних протипоказань до такого керування у порядку, визначеному законодавством.
Щодо доводів апеляційної скарги про відсутність у капрала поліції Пєткова О.А. повноважень на складання протоколу про адміністративне правопорушення та пред`явлення ним посвідчення невстановленого зразка, апеляційний суд зазначає таке.
На виконання запиту апеляційного суду Білгород-Дністровським районним відділом поліції надано лист з якого вбачається, що відповідно до графіку добових чергувань відділення поліції № 1 Білгород-Дністровського РВП з 14.07.2025 - 20.07.2025, затвердженого і підписаного начальником відділення № 73547-2025 від 11.07.2025 року, у складі СРПП на добове чергування заступили ОСОБА_7 та ОСОБА_8 . Станом на 15 липня 2025 року ОСОБА_8 згідно графіку чергувань, ст. 17 ЗУ «Про Національну поліцію» та ст. 255 КУпАП був уповноваженим на складання протоколу про адміністративне правопорушення за ст. 130 КУпАП. Наказом ГУНП в Одеській області № 1246 від 07.10.2025 року ОСОБА_8 звільнено зі служби, що унеможливлює отримання повістки та присутності на засіданні.
На підтвердження вказаних обставин до листа долучено витяг з наказу Головного управління Національної поліції в Одеській області № 1246 о/с від 07.10.2025 року, графік добових чергувань відділення поліції № 1 Білгород-Дністровського РВП з 17.07.2025 року по 20.07.2025 року, розстановка нарядів на 14.07.2025 рік книги нарядів відділення поліції № 1 Білгород-Дністровського РВПГУНП в Одеській області.
Відповідно до ч. 2 ст. 17 Закону України «Про Національну поліцію» зразки та порядок видання службових посвідчень та спеціальних жетонів затверджуються Міністерством внутрішніх справ України.
Відповідно до п. 2 Порядку оформлення, виготовлення, обліку, видачі, знищення службових посвідчень Національної поліції України, затвердженого наказом МВС України від 26 квітня 2017 року № 347 службове посвідчення є офіційним документом, що посвідчує належність особи до Національної поліції, підтверджує її повноваження встановлені законодавством України. Вказаним порядком також затверджено зразок бланка посвідчення Національної поліції України.
Як убачається з відеозапису 0000000_00000020250715002137_0001.МР4, після зупинки транспортного засобу працівник поліції на вимогу ОСОБА_1 пред`явив службове посвідчення, надавши можливість ознайомитись із зазначеними у ньому даними. При цьому апеляційна скарга не містить конкретних доводів щодо того, у чому саме полягала невідповідність пред`явленого посвідчення встановленому зразку, які саме обов`язкові реквізити були відсутні чи які норми законодавства були порушені під час його оформлення або використання. 
Доводи про те, що посвідчення було невстановленого зразка без наведення конкретних обставин, апеляційний суд розцінює як такі, що не спростовують законності дій працівника поліції та його повноважень на складання протоколу про адміністративне правопорушення.
Враховуючи викладене підстави вважати, що капрал поліції Пєтков О.А., складаючи протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , не мав відповідних повноважень у апеляційного суду відсутні. 
Разом з тим, апеляційний суд не може погодитись з висновком суду першої інстанції про дотримання процедури проведення огляду на стан сп`яніння, вважає слушними доводи апелянта та його захисника в цій частині та зазначає таке.
Положеннями п. 2 - 4 розділу І Інструкції № 1452/735 встановлено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.
Згідно п. 12 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою спільним наказом МВС України та Міністерством охорони здоров`я України, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.
З аналізу положень статті 266 КУпАП та Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» вбачається, що у разі виявлення у водія ознак сп`яніння працівник поліції зобов`язаний висунути вимогу про проходження огляду, а у разі згоди особи - забезпечити проведення такого огляду із застосуванням спеціального технічного засобу або доставлення особи до закладу охорони здоров`я.
При цьому огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться поліцейським із використанням спеціальних технічних засобів, які повинні мати відповідні сертифікати та свідоцтва про повірку, із дотриманням порядку їх застосування та фіксацією результатів огляду. Перед проведенням такого огляду поліцейський має роз`яснити порядок застосування спеціального технічного засобу та на вимогу особи надати відповідні документи щодо його сертифікації та повірки.
Так, з відеозапису 0000000_00000020250715002438_0002.МР4 вбачається, що на питання поліцейського Іванов С.В. повідомив своє прізвище, ім`я, по батькові, дату народження, адресу проживання. ОСОБА_1 повідомлено про наявність ознак алкогольно сп`яніння, а саме різкий запах алкоголю з порожнини рота та запропоновано продути алкотестер на місці зупинки. Попереджено про те, що якщо водій не відповість чи бажає він проходити огляд поліцейський буде сприймати це як відмову від проходження огляду. ОСОБА_1 погодився пройти огляд: «давай подихаю» (02.59 хвилина відеозапису).
З відеозаписів 0000000_00000020250715002738_0003.МР4, 0000000_00000020250715003038_0004.МР4, 0000000_00000020250715003339_0005.МР4, 0000000_00000020250715003639_0006. МР4 вбачається, що ОСОБА_1 ще декілька разів послідовно погоджується пройти огляд та продути алкотестер.
На відеозаписі 0000000_00000020250715003339_0005.МР4 поліцейський просить колегу принести трубочку алкотестера, ОСОБА_1 погоджується продути. Однак поліцейськими газоаналізатор для проходження огляду не надається, процедура проходження огляду не пояснюється. Разом з тим, поліцейські продовжують питати у водія чи бажає він пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу.
На чергове питання про бажання пройти огляд о 00:44:40 годині відеозапису 0000000_00000020250715004240_0008.МР4 зафіксована відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки та у найближчому медичному закладі. Працівниками поліції повідомлено що у такому випадку буде складено адміністративний протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння (02:05 хвилина відео 0000000_00000020250715004240_0008.МР4). 
За таких обставин, апеляційний суд звертає увагу, що сама по собі подальша відмова ОСОБА_1 від проходження огляду не може оцінюватися відокремлено від його попередньої поведінки. Відеозаписи свідчать про те, що ОСОБА_1 неодноразово послідовно висловлював згоду пройти відповідний огляд, однак поліцейськими фактично не було вжито належних та активних дій, спрямованих на реалізацію такої згоди шляхом надання газоаналізатора та проведення огляду у передбаченому законом порядку. 
Разом з тим, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що на наявних у матеріалах справи відеозаписах не зафіксовано самого спеціального технічного засобу (газоаналізатора), за допомогою якого працівники поліції мали намір провести огляд на стан алкогольного сп`яніння. Із відеозаписів також не вбачається, що відповідний прилад діставався з службового автомобіля працівників поліції, приводився у готовність до використання чи демонструвався ОСОБА_1 .
В оскаржуваній постанові суд першої інстанції зазначив, що ОСОБА_1 двічі відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння: о 00:39:39 годині, що зафіксовано на відеозаписі 0000000_00000020250715003940_0007.МР4, та о 00:44:40 годині на відеозаписі 0000000_00000020250715004240_0008.МР4. При цьому суд першої інстанції дійшов висновку, що «відеозаписом 0000000_00000020250715003940_0007.МР4 о 00:39:39 годині вчергове працівниками поліції запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки за допомогою алкотестеру Драгер, від якого останній відмовився». Разом з тим, апеляційний суд не погоджується із таким висновком, оскільки він не відповідає фактичному змісту дослідженого відеозапису. Так, відеозапис 0000000_00000020250715003940_0007.МР4 розпочинається саме з 00:39:39 години, а тому твердження про відмову ОСОБА_1 саме у цей момент є безпідставним. Крім того, вказаним відеозаписом у цілому не зафіксовано чітко висловленої відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння. 
Окрім цього, апеляційний суд не може погодитись із висновком суду першої інстанції про те, що о 00:42:48 годині на відеозаписі 0000000_00000020250715004240_0008.МР4 ОСОБА_1 намагався покинути місце зупинки транспортного засобу. Так, вказаним відеозаписом зафіксовано, що ОСОБА_1 дійсно вийшов із власного автомобіля та рухався у напрямку службового автомобіля патрульної поліції. Разом із тим, будь-яких об`єктивних даних, які б свідчили про намір ОСОБА_1 залишити місце зупинки або ухилитися від спілкування з працівниками поліції, відеозапис не містить. Крім того, поліцією не вживались передбачені законом заходи, спрямовані на припинення таких дій чи недопущення залишення місця зупинки транспортного засобу.
Також апеляційний суд вважає слушними доводи апеляційної скарги про порушення процедури складання протоколу про адміністративне правопорушення з огляду на таке.
Відповідно до ч. 2, 3 ст. 256 КУпАП протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами. У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.
Відповідно до п. 12 Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом МВС 06.11.2015 № 1376, протокол про адміністративне правопорушення підписується уповноваженою посадовою особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності. У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, підписати протокол про адміністративне правопорушення у ньому робиться запис про це. 
Із відеозапису 0000000_00000020250715004240_0008.МР4 вбачається, працівники поліції повідомили ОСОБА_1 про те, що відносно нього буде складено протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП, після чого ще до фактичного складання протоколу почали з`ясовувати, чи буде останній ознайомлюватися з протоколом, підписувати його та надавати письмові пояснення.
Разом із тим, відповідно до викладених вище положень, право особи на ознайомлення з протоколом, надання пояснень та зауважень виникає саме після складення протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки лише після оформлення такого процесуального документа особа може бути належним чином ознайомлена з його змістом, викладеними у ньому обставинами та реалізувати свої процесуальні права.
Апеляційний суд зазначає, що дії працівників поліції, які поставили питання про ознайомлення із протоколом та надання пояснень ще до того, як протокол був складений та наданий ОСОБА_1 для ознайомлення свідчить про формальний підхід до оформлення адміністративного матеріалу та недотримання встановленої законом процедури.
Окрім цього, відповідно до ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку має право закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах автоматичну фото- і відеотехніку та використовувати отриману інформацію для фіксації правопорушень.
Згідно з п. 5 розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України від 18.12.2018 № 1026, включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, за виключенням випадків, прямо передбачених Інструкцією.
Разом з тим, із наданих суду відеозаписів не вбачається процесу безпосереднього 
складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 . 
Наведені порушення оцінюються апеляційним судом у сукупності з іншими встановленими обставинами щодо порядку дотримання процедури огляду на стан сп`яніння.
Відповідно до принципу «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кобець проти України» від 14.02.2008 року, доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.
Отже, стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання.
Відповідно до ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи, тлумачаться на її користь.
Згідно з ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
За висновком ЄСПЛ з огляду на принцип, згідно з яким Конвенція покликана гарантувати права, які є практичними та ефективними, а не теоретичними або ілюзорними, право на справедливий суд не може вважатися ефективним, якщо клопотання та зауваження сторін не будуть справді "заслухані", тобто належним чином розглянуті судом. У рішеннях судів і трибуналів мають бути належним чином наведені підстави, на яких вони ґрунтуються. Цей обов`язок обґрунтовувати рішення не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, висунутий скаржником, а передбачає, що сторони судового провадження можуть розраховувати на отримання конкретної та чіткої відповіді на аргументи, які є вирішальними для результату цього провадження. Ступінь застосування цього обов`язку обґрунтовувати рішення може змінюватися залежно від характеру рішення та має визначатися з огляду на обставини справи (див. рішення у справі "Мазахір Джафаров проти Азербайджану" (Mazahir Jafarov v. Azerbaijan), заява № 39331/09, пункти 34 і 35, від 02 квітня 2020 року з подальшими посиланнями).
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
За таких обставин, враховуючи порушення процедури проведення огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння та процедури оформлення протоколу про адміністративне правопорушення у сукупності, апеляційний суд вважає, що постанова Саратського районного суду Одеської областівід 17 листопада 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Керуючись ст.ст. 251, 280, 283, 294 КУпАП суд,

п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 задовольнити частково.
Постанову Саратського районного суду Одеської області від 17 листопада 2025 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, скасувати.
Провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.
Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя В.А. Коновалова