ОЛЕКСАНДРІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ЗАПОРІЖЖЯ 
м. Запоріжжя

Іменем України
РІШЕННЯ
04 травня 2026 року	Справа № 322/1912/25	

Олександрівський районний суд міста Запоріжжя у складі:
головуючого судді Губанова Р.О., 
секретарка судового засідання Петрова А.М., 
розглянув у відкритому судовому засіданні спрощеного позовного провадження цивільну справу
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»
до ОСОБА_1 
про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Короткий зміст позову, рух справи.
16 грудня 2025 року до Новомиколаївського районного суду Запорізької області надійшов цивільний позов до ОСОБА_1 .
Узагальненими доводами позовної заяви є те, що ОСОБА_2 (далі Відповідач, Позичальник) уклав з Акціонерим Товариством «Таскомбанк» (далі Кредитор, чи АТ «Таскомбанк») Договір про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб №002/5976598-СК від 15 лютого 2019 р. (далі – Кредитний договір), підписанням якого акцептував Публічну пропозицію АТ «Таскомбанк», яка розміщена на веб-сайті Банку: www.tascombank.com.ua та беззастережно приєднався до умов Договору.
Строк дії Кредитного ліміту за Кредитним договором становить 365 днів з моменту повідомлення Банком про факт встановлення Кредитного ліміту. При цьому після закінчення зазначеного періоду, строк дії Кредитного ліміту автоматично пролонгується, окрім випадків:
- якщо Банк прийняв рішення не продовжувати строк дії Кредитного ліміту; 
- направлення Клієнтом до Банку письмової заяви про відмову від користування лімітом Кредитної лінії та/або про закриття Поточного рахунку.
20.05.2021 між АТ «Таскомбанк» і Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі ТОВ «ФК «ЄАПБ», Позивач) укладено договір факторингу № НІ/11/3-Ф (далі Договір факторингу), у відповідності до умов якого, згідно з додатком № 1 до цього договору, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до Відповідача в сумі 21931,48 грн, з яких: 14311,62 грн - заборгованість по тілу кредиту; 7219,86 грн. – заборгованість по відсоткам; 400 грн — пеня, штрафи.
Виходячи з наведеного, посилаючись на норми ст.ст. 509, 512 – 514, 516, 525, 526, 527, 530, 549, 610 – 612, 625, 626, 628, 639, 641, 644, 1048, 1049, 1054, 1056-1 ЦК України, представниця позивача просила стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за Кредитним договором 002/5976598-СК в сумі 21931,48 грн, а також понесені судові витрати.
Відповідно до Рішення Вищої ради правосуддя «Про зміну територіальної підсудності судових справ Новомиколаївського районного суду Запорізької області» від 30.12.2025 № 2814/0/15-25 змінена територіальна підсудність судових справ Новомиколаївського районного суду Запорізької області до Олександрівського районного суду м. Запоріжжя.
Ухвалою судді від 31.03.2025 позовну заяву залишено без руху. 
Ухвалою судді від 07.04.2025, після усунення представницю позивача недоліків позовної заяви і уточнення прізвища відповідача, відкрито провадження у справі, встановлено строки для подання відзиву, відповіді на відзив і заперечень та вирішено провести розгляд справи у порядку спрощеного провадження з викликом сторін, призначено судове засідання.
Копія ухвали про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження вважається отриманою відповідачем відповідно до п. 5 ч. 6 ст. 272 ЦПК України 10.04.2026.
Відповідач у встановлений судом строк не подав відзиву. 
Сторони в судове засідання не з`явилися, причину неявки суду не повідомили, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представниці позивача в позові і уточненій позовній заяві просили справу розглянути без участі останніх.
Будь-яких інших заяв чи клопотань сторонами не подано. 
У зв`язку з неявкою у судове засідання сторін на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Фактичні обставини встановлені судом,
мотиви з яких виходив суд і застосовані норми права.
15.02.2019 кредитор і позичальник уклали договір про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб №002/5976598-СК шляхом підписання заяви-договору (а.с. 5, 6).
Відповідно цієї заяви позичальник виявив бажання оформити на своє ім`я платіжну картку, назва: Кредитна картка Велика п`ятірка, тип: Кредитка, Mastercard World Миттєва, сума бажаного кредитного ліміту: 1000,00 грн. Останній отримав картку з номером НОМЕР_1 .
Цього ж дня кредитором і позичальником підписано паспорт споживчого кредиту за карткою «Велика п`ятірка» (а.с. 7).
20.05.2021 згідно з умовами Договору факторингу № НІ/11/3-Ф (а.с. 12, 13) і додатком № 1 до цього договору (а.с. 15), ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до Відповідача в сумі 21931,48 грн.
З наданих позивачем розрахунків випливає, що відповідач має заборгованість за Кредитним договором у сумі 21931,48 грн, з яких: 14311,62 грн - заборгованість по тілу кредиту; 7219,86 грн. – заборгованість по відсоткам; 400 грн — пеня, штрафи(а.с. 10, 11).
Вирішуючи питання про наявність підстав для задоволення позову, суд виходить з такого.
Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною 2 статті 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 Цивільного кодексу України, тобто норми про договір позики.
Частиною 1 статті 1049 ЦК України передбачено, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Частиною 1 статті 1056-1 ЦК України передбачено, що розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозиції, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Згідно зі ст.ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Боржник, який прострочив зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливості виконання, що випадково настало після прострочення.
Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, на підставі ч. 2 якої боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший процентів не встановлений договором або законом.
На підставі ст. 617 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, відсутність у боржника відповідних коштів.
Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Пунктом 1 частини першої статті 512 ЦК України визначено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відповідно до ч. 1 ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України).
Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (стаття 78 ЦПК України).
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ч. 1 ст. 79 ЦПК України).
Відповідно до статті 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з ч. 1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» від 16.07.1999 № 996-XIV (далі Закон України № 996-XIV) у редакції, чинній на момент укладення Договору, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.
Відповідно до п. 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постанова Правління Національного банку України від 04.07.2018 № 75 виписки з клієнтських рахунків є підтвердженням виконаних за операційний день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.
Отже, аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку, що виписка за картковим рахункам може бути належними доказами щодо заборгованості за Договором позики.
Однак, розрахунок заборгованості, складений в односторонньому порядку, сам по собі не є первинним документом в розумінні статті 9 Закону України № 996-XIV, адже не відповідає вимогам, встановленим наведеною нормою для первинних документів. Тому за відсутності первинних документів не може вважатися доказом, який підтверджує суму видачі кредиту позичальнику, суми траншів кредиту, дату коли саме та яка сума кредитних коштів була повернута позичальником за відображеним у ньому періодом і як наслідок загальну суму боргу.
Аналогічних правових висновків дійшов Верховний Суд в постанові від 09.08.2023 по справі № 266/4900/21 (реєстраційний номер рішення в ЄДРСР 112845605) та в постанові від 15.08.2024 по справі № 917/1384/20 (реєстраційний номер рішення в ЄДРСР 121072595), що враховуються судом у даній справі відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України.
Водночас, позивачем не надано суду виписки з банківського рахунку відповідача, що є первинним документом з урахуванням зазначених норм, з якої можливо було встановити факт отримання відповідачем кредитних коштів, збільшення/зменшення кредитного ліміту тощо, а відтак виконання зобов`язань первісного кредитора перед відповідачем.
З доданого до позовної заяви розрахунку заборгованості неможливо достовірно встановити виконаних первісним кредитором банківських операцій, отримання відповідачем кредитних коштів, а також дати часткового погашення відповідачем заборгованості.
Відповідно до ч. 7 ст. 81 ЦПК України, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Клопотання позивача про витребування первинних документів бухгалтерського обліку до суду не надходило.
Таким чином, позивачем не доведено належними та достатніми доказами, факт отримання відповідачем кредитних коштів.
Враховуючи вказане, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» про стягнення заборгованості за кредитним договором №002/5976598-СК від 15.02.2019 на загальну суму 21931,48 грн є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Розподіл судових витрат.
За правилами ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Документально підтверджені судові витрати, понесені відповідачем, у справі відсутні.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 263 - 265, 268, 273 ЦПК України, суд

ухвалив:
у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 , відмовити повністю.
Реквізити учасників справи:
- позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», вул. Симона Петлюри, буд. 30, м. Київ, 01032, код ЄДРПОУ: 35625014;
- відповідач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 . 

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Запорізького апеляційного суду. 

Суддя	Р.О. Губанов