Провадження № 3/933/318/26 
Справа № 933/388/26 

П О С Т А Н О В А
Іменем України

01 червня 2026 року селище Олександрівка

Суддя Олександрівського районного суду Донецької області Попович І.А., за участі захисника Сергєєва А.М. (у режимі ВКЗ), секретаря судового засідання Осадчої Л.В., розглянувши матеріали справ, які надійшли від відділення поліції № 1 Краматорського РУП ГУ НП в Донецькій області, про притягнення до адміністративної відповідальності

- ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ,
- ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП роз`яснено при складанні протоколу,
- за ч. 2 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

06.03.2025 року, об 11:00 год., у с. Очеретине по вул. О.Нагорного, ОСОБА_1 , будучи особою, яка притягалась до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, повторно протягом року керував автомобілем ВАЗ 2121, д.н.з. НОМЕР_3 , у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проведено зі згоди водія на місці зупинки транспортного засобу у встановленому законом порядку за допомогою газоаналізатора Драгер 6810, результат продуття становив 1,16 ‰,тест № 1405.

13.03.2026 року до Олександрівського районного суду Донецької області надійшла справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 130 КУпАП, розгляд якої було призначено на 25.03.2026 року та в подальшому відкладено на 09.04.2026 року за клопотанням захисника Сергєєва А.М. для узгодження лінії захисту.

09.04.2026 року захисником Сергєєвим А.М. до суду подано клопотання про долучення документів, зокрема: копію керівництва з експлуатації Drager Аlcotest 6810 та копію листа ДП «Укрметртестстандарт» №12-12/186 від 15.12.2009.2 (а.с.44-51).

09.04.2026 року захисником Сергєєвим А.М. до суду подано клопотання про визнання недопустимими та недостовірними доказами, а саме: акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів; рапорт помічника чергового відділення поліції № 1 Краматорського РУП від 06.03.2026; рапорт поліцейського Крежевського М.Р. від 06.03.2026; довідка без №, без дати від інспектора СРПП ВнП № ст. лейтенанта поліції Моргай Н.; текст постанови Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 16.04.2025 у справі № 932/1046/25; лазерний диск; наявні відеоматеріали.
Захисник вказує на те, що згідно пункту 11 протоколу про адміністративне правопорушення ЕПР1 № 607610 від 06.03.2026 «До протоколу додаються» зазначено: інші матеріали справи, направлення водія для проведення огляду на стан сп`яніння, показання технічного засобу. 
Про наявність Акту огляду, рапортів, довідки, тексту постанови суду, диску - у протоколі взагалі не зазначено, а тому у протоколі відсутнє посилання на них як на докази, а відтак у суду відсутні процесуальні підстави приймати їх як докази.
Наданий текст постанови суду належним чином не засвідчений уповноваженою особою, не містить зазначення нею інформації про набрання чинності постановою.
Крім того, захисник зазначає, що наявний у матеріалах справи відеозапис є недопустимим доказом, в протоколі має бути зазначено конкретний технічний прилад, за допомогою якого здійснювалась відеофіксація.
З протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 607610 від 06.03.2026 вбачається, що у ньому вказаний технічний засіб відеозапису: «14». 
Переглядаючи наявні в матеріалах справи файли відеозапису (5 файлів), вбачається, що ці файли не містять інформації щодо технічного засобу (тип, назва чи модель), яким цей відеозапис було здійснено, не вбачається жодної назви «14» портативної камери поліцейського, прізвища поліцейського та інших властивостей притаманних тим, які відображаються при записі на боді-камеру поліцейських. Відео містить дату, час та напис «DSJ_CAM-014_000000»
При перегляді вказаних відеозаписів, що є додатком до протоколу, можна встановити, що вони не містить будь-яких ознак, які відповідають критеріям спеціального технічного засобу, в розумінні вимог ст. 40 ЗУ «Про національну поліцію», зокрема на вказаному записі не міститься відповідного реєстраційного номеру, прізвища посадової особи, яка використовує пристрій, індивідуальний номер пристрою або інших визначальних характеристик.
Сторона захисту наголошує, що діючий Закон не дозволяє працівникам поліції здійснювати фіксацію порушень ПДР на особисті мобільні телефони або інші фіксуючі пристрої. Всі прилади відеофіксації, зокрема такі як портативні відеореєстратори на форменому одязі поліцейського чи відеореєстратори на службових транспортних засобах мають бути виключно службовими. Всі відеозаписи мають належно реєструватися, зберігатися, видаватися лише під розписку у спеціальних журналах та використовуватись виключно у службових цілях.
Таким чином, зроблений працівниками поліції відеозапис з невідомого пристрою не може бути належним доказом у справі про притягнення водія до адміністративної відповідальності за порушення ПДР.
З огляду на вищевикладене, будь-яких об`єктивних підстав для фіксації вчинення адміністративного правопорушення на власні відеофіксуючі пристрої у працівників поліції не було.
В порушення інструкції відеозйомка велась не безперервно. Зокрема, згідно доданих відео, перше спілкування ОСОБА_1 з працівником поліції, зафіксоване на відеофайлі «CAM-014_00000020260306113050_0045», починається з 11 год 30 хв. 06.03.2026. При цьому в протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 607610 ОСОБА_1 інкримінується керування автомобілем ВАЗ 2121 н.з. НОМЕР_3 о 11 год 00 хв 06.03.2026. Тобто відео не містить факту керування автомобілем ОСОБА_1 , його зупинення поліцейським, а також на відео взагалі не вбачається автомобіль ВАЗ 2121 н.з. НОМЕР_3 .(а.с.52-55).

09.04.2026 року захисником Сергєєвим А.М. заявлено відвід головуючому по справі.
Постановою судді Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 12.05.2026 року у задоволенні заяви адвоката Сергєєва А.М. про відвід судді відмовлено. Постанова набрала законної сили 12.05.2026 року (а.с.62-64).

Розгляд справи призначено на 01.06.2026 року.

01.06.2026 року захисником Сергєєвим А.М. направлено клопотання про закриття провадження у справі, обґрунтовуючи тим, що ОСОБА_1 заперечує факт вчинення ним адміністративного правопорушення та наголошує суду, що матеріали адміністративної справи не містять належних та допустимих доказів, які підтверджують його вину, зокрема:
- Щодо відсутності ознак керування транспортним засобом захисник зазначає, що в протоколі вказано, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом 06.03.2026 о 11:00 годині, однак це не підтверджується жодними доказами. Відеозапис наявний в матеріалах справи починається 06.03.2026 о 11:30 годині, із спілкування поліцейського з ОСОБА_1 біля службового автомобіля поліції, поряд із ними взагалі відсутній ВАЗ 2121 н.з. НОМЕР_3 . Обов`язковою ознакою складу адміністративних правопорушень за ч. 1, ч. 2 ст. 130 КУпАП є факт керування транспортним засобом.
- Щодо зазначення в протоколі норми закону, яка порушена ОСОБА_1 з протоколу ЕПР1 № 607610 від 06.03.2026 вбачається, що дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 2 ст. 130 КУпАП
Диспозиція ч. 2 ст. 130 КУпАП України – є бланкетною, тому в протоколі повинно бути вказана норма закону, яка порушена ОСОБА_1 . Відповідно до фабули протоколу ЕПР1 № 607610 від 06.03.2026, ОСОБА_1 інкримінується порушення «п.2.9. ПДР». Однак, пункт 2.9. ПДР України містить декілька підпунктів (від «а» до «е») щодо заборон водієві, які за своїм змістом є самостійні. Таким чином, протокол не містить норми якого нормативного акту порушив ОСОБА_1 , тобто повністю не зазначено суть адміністративного порушення.
- Щодо спеціального правового статусу військовослужбовців, на думку захисника, складання та проведення огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 проводилося неналежним суб`єктом.
Так, працівниками поліції було встановлено, що ОСОБА_1 є діючим військовослужбовцем, а тому має спеціальний правовий статус, однак представником поліції не було вжито жодних заходів щодо повідомлення уповноважених осіб органів Військової служби правопорядку в Збройних Силах України щодо того, що ними було виявлено військовослужбовця, який нібито перебуває в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, а відтак допущено порушення принципу законності, оскільки поліцейськими не було вжито всіх передбачених законом заходів.
Вся процедура огляду, яку застосували до такого водія поліцейські є недійсною, а її результати недопустимими доказами.
З огляду на викладене, в разі керування військовослужбовцем під час виконання обов`язків військової служби транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, або відмови від проходження відповідно до визначеного порядку огляду на стан сп`яніння, з урахуванням встановлених фактичних обставин, дії такої особи підлягають кваліфікації за статтею 172-20 КУпАП, яка є спеціальною нормою щодо військовослужбовців (розмежування за спеціальним суб`єктом). Наявність у цій категорії адміністративних правопорушень спеціального суб`єкта - військовослужбовця під час виконання обов`язків військової служби зумовлює застосування спеціального порядку його огляду на стан алкогольного сп`яніння, встановленого статтею 266-1 КУпАП та Порядком направлення військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, та проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 січня 2024 року № 32.
Відтак, складені працівником поліції Направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції та Акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів слід визнати недійсним, недопустимим та недостовірним доказом та не приймати його при ухваленні судового рішення, оскільки огляд та складання зазначених документів могли проводитися тільки посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у ЗСУ, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів відповідно до порядку, встановленого ст. 266-1 КУпАП.
- Щодо порушення процедури огляду на стан сп`яніння захисник зазначає, що наданим відеозаписом підтверджується лише висунення поліцейським вимоги ОСОБА_1 щодо продуття на місці газоаналізатора, будь-які ознаки сп`яніння попередньо поліцейським не оголошувалися. Встановлений порядок проходження огляду для визначення стану сп`яніння - не доводився до відома ОСОБА_1 . Таким чином, зазначені ознаки сп`яніння в Акті огляду та у Направлені на медичний огляд зазначені поліцейським формально та не вбачається із відеозапису.
За наведених обставин, у конкретному випадку, можна говорити, що зазначення працівниками поліції ознак сп`яніння само по собі не свідчить про їх наявність у особи. Зазначені порушення вказують на порушення процедури, що визначає Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. З долученого відео вбачається, що поліцейським не повідомлялись ОСОБА_1 , що в разі його незгоди з результатами продуття газоаналізатора на місці, він має право пройти огляд в закладі охорони здоров`я. Натомість поліцейським, ще до результату продуття ОСОБА_1 приладу Drager, останньому було вказано, що якщо результат буде більше 0,2 проміле – поліцейський складе відносно нього протокол за ст. 130 КУпАП. Тобто поліцейський визначив заздалегідь безальтернативне рішення для ОСОБА_1 - прийняти результат продуття спеціального пристрою, свідомо не пояснюючи ОСОБА_1 порядку щодо можливості пройти огляд в закладі охорони здоров`я. Разом з тим звертає увагу, що складене працівником поліції направлення на огляд містить заповнену графу про дані поліцейського, який нібито доставив ОСОБА_1 в лікарню, що не відповідає дійсності та спростовується матеріалами справи. Крім цього, Направлення на огляд не вручалось та не доводилось до відома ОСОБА_1 .
Як вбачається з матеріалів справи, події, що стали підставою для складання протоколу, мали місце у с. Очеретине Краматорського району Донецької області, тоді як з доданого до протоколу направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння вбачається, що поліцейським вказаний заклад: «Краматорський наркологічний диспансер», тобто в м. Краматорськ, а не заклад КНП «Олександрівська лікарня планового лікування» в смт. Олександрівка Краматорського району Донецької області, що знаходиться об`єктивно ближче на 22 км ніж м. Краматорськ. Крім цього, вказаний поліцейським заклад в направленні «Краматорський наркологічний диспансер» - не є установою, яким надано право на проведення огляду громадян на встановлення стану сп`яніння, згідно з Наказом Департаменту охорони здоров`я Донецької обласної державної адміністрації від 29.07.2025 року № 246/73-25. Таким чином, огляд пропонували провести НЕ в найближчому до місця зупинки медичному закладі та якому НЕ надано право на його проведення, що є порушенням порядку, визначеного нормативно-правовими актами.
- Щодо достовірності результатів показів алкотестра газоаналізатора Drager Alcotest 6810 №ARBF-0413 захисник звертає увагу на те, що як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення ЕПР1 № 607610 від 06.03.2026 та матеріалів справи ОСОБА_1 06.03.2026 продував алкотестр газоаналізатор Drager Alcotest 6810 №ARBF-0413.
У швидкому меню приладів Drager Alcotest 6810 значення «Дата ост. калібр.» та в роздруківці принтера Drager Mobile Printer значення у рядку «ОСТ. КАЛІБРУВ.» відповідають даті здійснення останніх операцій «Сервісне технічне обслуговування» та «Регулювання» («Градуювання»), які передбачені Настановою з експлуатації приладу Drager Alcotest 6810, та повинні виконуватись 1 раз на 6 місяців навченим кваліфікованим уповноваженим персоналом Drager. Однак, як вбачається із роздруківки принтера Drager Mobile Printer, яка зроблена поліцейським після продуття пристрою Drager Alcotest 6810 №ARBF 0413 ОСОБА_1 06.03.2026, датою останнього калібрування пристрою вказано 05.08.2025. Тобто з часу останнього градуювання пристрою Drager Alcotest 6810 №ARBF-0413 - пройшло більше 6 місяців, що ставить під сумнів точність вимірювання та достовірність результатів показів приладу.
- Щодо недоведеності кваліфікуючої ознаки правопорушення за ч. 2 ст. 130 КУпАП захисник обґрунтовує тим, що долучений до матеріалів справи роздрукований текст постанови Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 16.04.2025 у справі № 932/1046/25 не є документом у юридичному розумінні. Він не містить власноручного підпису судді чи відповідальної особи суду, відтиску печатки суду або кваліфікованого електронного підпису, що підтверджували б його автентичність.
Частина 2 статті 130 КУпАП передбачає відповідальність за повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою цієї статті. Відтак, постанови суду, яка набрала законної сили, є обов`язковою кваліфікуючою ознакою, без доведення якої розгляд справи за ч. 2 ст. 130 КУпАП є неможливим. Поліцейським не додано до протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 завіреної належним чином копії постанови суду, яка б у законний спосіб підтверджувала статус особи як такої, що вчинила правопорушення повторно. Інформаційні роздруківки з баз даних чи інтернет-ресурсів не можуть слугувати належним підтвердженням такого статусу особи. Наявність у матеріалах справи лише тексту постанови породжує обґрунтовані сумніви у достовірності та офіційності цих даних на момент складання протоколу. Таким чином, наявний в матеріалах справи роздрукований текст постанови Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 16.04.2025 року слід визнати недопустимим доказом та не приймати його при ухваленні судового рішення. Оскільки допустимих доказів повторності поліцією не надано, склад правопорушення за ч. 2 ст. 130 КУпАП у діях ОСОБА_1 відсутній.
Отже, докази, які містяться в матеріалах справи в своїй сукупності не дають підстав вважати, що вина ОСОБА_1 відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, доведена. З огляду на вищевикладене, враховуючи порушення процедури огляду на стан алкогольного сп`яніння, неповноту відеозапису, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, захисник вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, та справа підлягає закриттю.

01.06.2026 року від захисника ОСОБА_2 надійшло клопотання про призначення покарання з урахуванням принципу індивідуалізації, яке він обґрунтовує тим, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем, проходить військову службу за призовом під час мобілізації у військовій частині НОМЕР_1 . Відповідно до військового квитка ОСОБА_1 , останній служить у лавах ЗСУ на посаді водія. Позбавлення ОСОБА_1 права керування транспортним засобом фактично паралізує не тільки його особисту військову службу, але й решти військовослужбовців, оскільки без права керування транспортним засобом ОСОБА_1 буде позбавлений можливості виконувати безпосередні свої службові військові обов`язки. В даному випадку призначене судом першої інстанції покарання фактично паралізує можливість виконання ОСОБА_1 конституційного обов`язку із захисту Батьківщини згідно вимог ст. 65 Конституції України. Наведені вище обставини очевидно переконують, що автомобіль та право керування ним об`єктивно потрібні ОСОБА_1 для подальшого проходження служби в Збройних силах України, здійснювати транспортування техніки і продовольства до бойових військових частин, а тому в даному випадку вбачається можливим не застосовувати такий вид додаткового стягнення як позбавлення права керування транспортними засобами. У разі визнання ОСОБА_1 винним в інкримінованому йому діянні, застосувати за аналогією закону ст. 69 КК України і не призначити йому додаткове покарання у вигляді позбавлення права керування транспортним засобом.

Про час і місце судового розгляду судом був повідомлений прокурор Краматорської окружної прокуратури з метою забезпечення участі прокурора при розгляді справи про адміністративне правопорушення. Прокурор у судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив.
Суддею залучено до участі у судовому розгляді поліцейського ВП № 1 Краматорського РУП ГУ НП в Донецькій області, який склав протокол.
Працівник поліції у судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив.
Оскільки, КУпАП не передбачає обов`язкової участі в судовому засіданні прокурора та поліцейського, який склав протокол, суддя, вважає за можливе проведення судового засідання без їх участі.

ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив. Заяв, клопотань про відкладення розгляду справи суду не надав.
За вимогами ч. 1-2 ст. 268 КУпАП, присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП не є обов`язковою.
Справу може бути розглянуто без участі особи, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
На підставі викладеного, суддя дійшов до висновку про можливість розгляди справи без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності на підставі наданих стороною обвинувачення протоколу про адміністративне правопорушення та долучених до нього доказів.

Захисник Сергєєв А.М. у судовому засіданні підтримав заявлені ним вимоги, просив їх задовольнити, надав пояснення, відповідні викладеним у клопотаннях. 

За вимогами ч. ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.
Статтями 251, 280 КУпАП, визначено фактичні дані, обставини, на основі яких, у визначеному законом порядку, орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення.

Суддя, заслухавши захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, дослідивши протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 607610 від 06.03.2025 року, та додані до нього матеріали, встановив наступне.

Протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 607610 від 06.03.2025 року містить відомості про те, що 06.03.2025 року, об 11:00 год., у с. Очеретине по вул. О.Нагорного, ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ 2121, д.н.з. НОМЕР_3 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, продув газоаналізатор Драгер 6810 на місці зупинки транспортного засобу, результат позитивний склав 1,16 проміль, номер тесту 1405, з результатом згоден. Правопорушення вчинено повторно протягом року згідно рішення Бабушинського райсуду м. Дніпропетровська від 16 квітня 2025 року, справа 4122/401/04-2024, від керування відсторонений, чим порушив вимоги п. 2.9 ПДР України - Повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених ч. 1 цієї статті. Відповідальність передбачена за ч. 2 ст. 130 КУпАП.
У протоколі свідків не зазначено.
Технічний засіб відеозапису № 14.
Протокол містить відомості про роз`яснення ОСОБА_1 ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, та йому повідомлено, що розгляд справи відбудеться в Олександрівському районному суді Донецької області.
Від надання пояснень відмовився.
Протокол підписано особою, що притягається до адміністративної відповідальності, та працівником поліції (а.с.4).

З акту огляду на стан сп`яніння та роздруківки алкотестера вбачається, що 06.03.2026 року, об 11:37 год. було проведено огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння. Результат огляду склав 1,16‰. З результатом огляду ОСОБА_1 згоден, про що свідчить його підпис у відповідній графі акту (а.с.5-6).
06.03.2026 року, об 11:25 год., ОСОБА_1 виписано направлення до Краматорського наркодиспансеру. У направленні зазначені ознаки сп`яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, блідність шкіри обличчя. Відомості про отримання направлення ОСОБА_1 відсутні (а.с.7).
Електронний рапорт від 06.03.2026 року щодо повідомлення на "102" про факт керування т/з ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння (а.с.8).
Рапорт поліцейського про зупинку т/з під керуванням ОСОБА_1 у стані алкогольного-наркотичного сп`яніння. Повідомлено на "102" (а.с.9).
Згідно копії військового квитка серії НОМЕР_4 , ОСОБА_1  є військовослужбовцем (а.с.10).
Згідно копії свідоцтва про реєстрацію ТЗ, автомобіль ВАЗ 2121, д.н.з. НОМЕР_3 , належить ОСОБА_3 (а.с.11).
З довідки відділення поліції № 1 Краматорського РУП ГУ НП в Донецькій області вбачається, що ОСОБА_1 , посвідчення водія на право керування транспортними засобами НОМЕР_5 отримував 08.10.2013 року. Притягувався до адміністративної відповідальності Бабушкинським райсудом м. Дніпропетровська 16 квітня 2025 року за ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с.13). 
Постановою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 16 квітня 2025 року, ОСОБА_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП з позбавлення права керування транспортними засобами на 1 рік. Постанова набрала законної сили 15.08.2025 року за результатом перегляду Дніпровським апеляційним судом (а.с.14-16). 

Відеозапис (а.с.17), долучений до протоколу складається з 5 файлів:

- файл «CAM-014_00000020260306113050_0045» містить відомості про події, що відбуваються на блок посту, поліцейський попереджає про відеофіксацію. ОСОБА_1 не заперечує факт керування т/з, зазначає, що їхав з Очеретине в Олександрівку. Поліцейський: Вас зупинили на блок посту та у поліцейських склалося враження, що вживали спиртні напої. Ви вживали?, на що водій: Ні. ОСОБА_1 погоджується продути газоаналізатор Драгер 6810. Продуває з другої спроби (недостатньо повітря), результат 1,16. Водій ОСОБА_4 з результатом погодився. Повідомляють, що буде складено протокол за ст. 130 КУпАП - за п. 2.9а ПДР. Водій підписувати та отримувати копію протоколу погодився, надавати письмові пояснення відмовився. Роздруковують результати тесту. На питання: Чи складалися раніше протоколи, водій зазначив, що: Так. Запрошують до службового авто для перевірки за Базою даних та складання протоколу. Посвідчення водія немає. Роз`яснюють 268 КУпАП. Оскільки немає посвідчення водія, буде складено постанову.
- файл «CAM-014_00000020260306114051_0046» містить відомості про те, що поліцейський повідомляє про складання постанови за ч. 4 ст. 126 КУпАП, оскільки за рішенням суду було заборонено керувати. Штраф буде 20400 грн, якщо не сплатите - 40800 грн. Роз`яснюють можливість оскарження постанови. Поліцейський зазначає, що відносно водія є постанова суду де його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, тому протокол буде за ч. 2 ст. 130 КУпАП. Складають постанову.
- файл «CAM-014_00000020260306115052_0047» містить відомості, що триває складання постанови, водій підписує щось, підписує постанову та отримує її копію. Переходять до складання протоколу. 
- файл «CAM-014_00000020260306120051_0048» містить відомості про продовження складання протоколу. 
- файл «CAM-014_00000020260306121051_0049» містить відомості про продовження складання протоколу. Поліцейський повідомляє, що було складено протокол за ч. 2 ст. 130 КУпАП, запитує чи згоден з результатом, на що водій зазначає: Да. Роздруковують протокол, ОСОБА_1 отримує копію, підписує протокол. Повідомляють про відсторонення від керування та передачу т/з командиру.

Вищезазначені докази жодних сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають.
Згідно з положеннями ч.ч. 2-6 ст. 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами, огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.
Відповідно до загальних положень ПДР України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, правила, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.
Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Відповідно до п. 2.9а Правил дорожнього руху водієві забороняється керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.
Частиною 1 ст. 130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.
Частиною 2 ст. 130 КУпАП передбачена відповідальність за повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Суддею враховано, що об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є керування транспортним засобом у стані сп`яніння (наркотичного чи алкогольного), або відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Тобто доказова база має бути спрямована саме на доведення одночасно двох обставин: керування транспортним засобом і перебування у стані сп`яніння, (наркотичного чи алкогольного), або відмова від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Доводи захисника про, те що в протоколі не зазначено, на що фіксувалось правопорушення якими технічними засобами, як підставу закриття провадження по справі, суддя відхиляє, оскільки у протоколі зазначено, що запис проводився на боді-камеру № 14.
Також це відображено і на відеозаписі, де назва файлу починається з "CAM-014".
Стаття 256 КУпАП, зміст протоколу про адміністративне правопорушення» не передбачає обов`язкового зазначення технічного засобу відео фіксації.

Суддя погоджується з захисником про недопустимість врахування як доказу по справі рапорту поліцейського про зупинку транспортного засобу, та не враховує його.
Разом з тим, протокол про адміністративне правопорушення, відеозапис долучений до нього не викликає у судді сумніву щодо керування ОСОБА_1 транспортним засобом у час зазначений у протоколі. 
ОСОБА_1 під час спілкування з поліцейським не заперечував своє керування транспортним засобом. Поліцейським щодо ОСОБА_1 винесена постанова за ч. 4 ст. 126 КУпАП, за керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами та накладено штраф у сумі 20400 грн. 
Будь-яких доказів щодо непогодження ОСОБА_1 з даною постановою, її оскарження та скасування, стороною захисту не надано. 

Суддя відхиляє доводи захисника про те, що ОСОБА_1 , будучи військовослужбовцем, відповідно до статті 266-1 КУпАП повинен був оглянутий уповноваженою особою ВСП, оскільки ч. 2 ст. 266-1 КУпАП передбачає проведення огляду військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного чи іншого сп`яніння, уповноваженою особою ВСП, лише відносно військовослужбовців, які виконують обов`язки військової служби або перебувають на території військових частин.
Як вбачається з дослідженого відеозапису, ОСОБА_1 не знаходився на території військової частини, і керував автомобілем з цивільними номерами.
За вимогами ст. 255 КУпАП, повноваження складати протоколи про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 КУпАП, а відповідно і збирати докази (ч. 2 ст. 251 КУпАП), мають тільки уповноважені на те посадові особи органів Національної поліції.

Факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом та перебування у стані алкогольного сп`яніння підтверджено відеозаписом, ОСОБА_1 продув газоаналізатор, результат позитивний - 1,16‰, що значно перевищує допустиму норму у 0,2 ‰ алкоголю в крові, зазначену у п. 7 Розділу ІІ Інструкції № 1452. Зазначені обставини не спростовані ОСОБА_1 при складанні протоколу. ОСОБА_1 не заперечував факт керування поліцейським під час опитування та складання протоколу про адміністративне правопорушення. Тобто, вказаний відеозапис надає можливість об`єктивно дослідити обставини вчиненого правопорушення та конкретизувати поведінку осіб, які приймали участь у складанні протоколу про адміністративне правопорушення, отриманий у встановленому законом порядку і здійснений працівником поліції за допомогою наявних в нього технічних засобів, тому є належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення.

Доводи захисника, щодо не зазначення у протоколі п/п «а» п. 2.9 ПДР, як підставу не притягнення до адміністративної відповідальності, суддя відхиляє, оскільки суть адміністративного правопорушення, викладена у протоколі, повністю відповідає диспозиції ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Доводи захисника, щодо порушення процедури огляду на стан сп`яніння, суддя відхиляє, оскільки на вимогу поліцейського ОСОБА_1 погодився пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки з використанням спеціального технічного засобу. Під час проведення огляду поліцейським застосовані технічні засоби відеозапису. Матеріали відеозапису долучені до протоколу про адміністративне правопорушення. ОСОБА_1 не висловлював незгоди з результатом проведеного огляду. У зв`язку з чим у поліцейських не було підстав вчиняти дії, передбачені ч. 3 ст. 266 КУпАП.
З огляду на викладене, суддя не оцінює як доказ вини ОСОБА_1 , направлення на медичний огляд (а.с.7) та не приймає його до уваги при прийняті рішення по справі.

Доводи захисника, щодо недоведеності кваліфікуючої ознаки правопорушення за ч. 2 ст. 130 КУпАП, суддя відхиляє, оскільки Єдиний Державний Реєстр Судових Рішень, є офіційним джерелом отримання інформації про прийняті судові рішення і повний витяг з ЄДРСР по страві 932/1046/25, щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, суддя оцінює, як належний та допустимий доказ по справі.

Суддя, оцінивши дослідженні в судовому засіданні докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю дійшов до висновку, що вина ОСОБА_1 поза розумним сумнівом доведена у вчиненні ним адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, як повторне протягом року вчинення правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Щодо клопотання захисника, про те, що у разі визнання ОСОБА_1 винним в інкримінованому йому діянні, застосувати за аналогією закону ст. 69 КК України і не призначати йому додаткове покарання у вигляді позбавлення права керування транспортним засобом, суддя зазначає, що від командування військової частини, де ОСОБА_1 проходить військову службу, до суду не надходило жодного клопотання щодо не позбавлення права керування транспортними засобами, з обґрунтуванням підстав не застосування даної санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
На час вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_1 вже був позбавлений права керування транспортним засобом. 
Санкції ст. 130 КУпАП, є безальтернативними, позбавлення права керування транспортними засобами, при накладенні стягнення за ст. 130 КУпАП не є додатковим стягнення, та законодавець не надав судді можливості на власний розсуд вирішувати питання про можливість не застосовувати санкцію статті про позбавлення права керування транспортними засобами, при визнанні вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 130 КУпАП.

За вимогами ч. 2 ст. 30 КУпАП, позбавлення наданого даному громадянинові права керування транспортними засобами застосовується на строк до трьох років за грубе або повторне порушення порядку користування цим правом або на строк до десяти років за систематичне порушення порядку користування цим правом.
За вимогами ч. 3 ст. 30 КУпАП, якщо особою, позбавленою права керування транспортним засобом, до закінчення строку дії такого стягнення вчинено нове адміністративне правопорушення, за яке застосовано стягнення у виді позбавлення права керування транспортним засобом, до стягнення за вчинення нового адміністративного правопорушення приєднується невідбута частина стягнення. При цьому загальний строк позбавлення права керування транспортним засобом може перевищувати гранично допустимий строк, передбачений частиною другою цієї статті.
Постановою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 16 квітня 2025 року, ОСОБА_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП з позбавлення права керування транспортними засобами на 1 рік. Постанова набрала законної сили 15.08.2025 року за результатом перегляду Дніпровським апеляційним судом.
Описка у протоколі при зазначені ЄУН справи не впливає на відповідність суті правопорушення, вимогам диспозиції ч. 2 ст. 130 КУпАП (а.с.14-16). 
На момент розгляду даної справи, ОСОБА_1 не відбув стягнення у частині позбавлення права керування транспортними засобами, та невідбута частина стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, становить 2 місяці 15 днів, до якої необхідно приєднати стягнення за вчинення нового адміністративного правопорушення.

Статтею 40-1 КУпАП, передбачено, що судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Відповідно до Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року № 3674-VI у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення з правопорушника підлягає стягненню судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму на одну працездатну особу, що складає грошову суму 665,60 грн.

Разом з тим, суддя вважає за можливе на підставі п. 12 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», звільнити ОСОБА_1 від сплати судового збору, як військовослужбовця.

Враховуючи дані про особу порушника – ОСОБА_1 повторно притягується до адміністративної відповідальності протягом року за ст. 130 КУпАП, та керуючись ст. ст. 33, 34, 130, 251, 252, 284 КУпАП, п. 12 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винуватим у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Накласти на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян,що становить грошову суму 34000 (тридцять чотири тисячі) гривень 00 копійок за наступними реквізитами: Отримувач - Донецьке ГУК/Дон.обл./21081300, код отримувача (ЄДРПОУ) - 37967785, банк отримувача (ГУДКСУ) - Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача (МФО) - 899998, номер рахунку - UA198999980313090149000005001, код класифікації доходів бюджету 21081300, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 (три) роки без оплатного вилучення транспортного засобу.
Остаточний строк позбавлення права керування транспортними засобами ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визначити відповідно до вимог ч. 2, 3 ст. 30 КУпАП, - 3 (три) роки 2 (два) місяці 15 (п`ятнадцять) днів.

Звільнити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від сплати судового збору.
Відповідно до ст. 307 КУпАП, штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через 15 днів з дня вручення постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження або внесення на неї подання прокурором - не пізніш як через 15 днів з дня повідомлення про залишення скарги або подання без задоволення.
Штраф, накладений за вчинення адміністративного правопорушення, вноситься порушником в установу банку України.
Відповідно до ст. 308 КУпАП, у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 КУпАП, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. 
У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті КУпАП та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови до Дніпровського апеляційного суду через Олександрівський районний суд Донецької області.

Суддя Олександрівського
районного суду Попович І.А.