Справа № 592/6343/26
Провадження № 1-кп/592/923/26 

ВИРОК 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 квітня 2026 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду угоду про визнання винуватості у кримінальному провадженні №12026200480000600 від 05.03.2026 щодо 
ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Суми, громадянин України, із середньою спеціальною освітою, ФОП, одружений, має на утриманні 2 неповнолітніх дітей, мешканець АДРЕСА_1 (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ), в силу ст. 89 КК України не судимий
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,
з участю учасників судового провадження:
прокурора – ОСОБА_4 ,
обвинуваченого – ОСОБА_3 ,
захисника – адвоката ОСОБА_5 ,
установив:
Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ (зі змінами) з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року по теперішній час в Україні діє воєнний стан.
У період часу 04.03.2026 з 18:42 по 18:44 ОСОБА_3 перебував поблизу АЗС «ОККО», що за адресою: м. Суми, вул. Роменська, буд. 100, де у нього виник умисел на викрадення чужого майна.
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді спричинення матеріальних збитків потерпілій стороні та бажаючи настання таких наслідків, діючи умисно, таємно, в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, шляхом вільного доступу ОСОБА_3 перебуваючи поблизу АЗС «ОККО», що за адресою: м. Суми, вул. Роменська, буд. 100, цього ж дня з 18:42 по 18:44, використовуючи транспортний засіб марки «MercedesBenz» моделі «Vito 109 CDI» червоного кольору з д.н.з. « НОМЕР_1 » взяв майно, належне ОСОБА_6 , а саме: металевий автомобільний причеп, типу лафет, який останній за допомогою тягово-зчіпного пристрою приєднав до вищевказаного транспортного засобу та покинув територію поблизу АЗС «ОККО».
У подальшому ОСОБА_3 , маючи при собі металевий автомобільний причеп, типу лафет, що належить ОСОБА_6 , з місця вчинення злочину зник та розпорядився ним на власний розсуд, тим самим завдавши потерпілій стороні матеріальної шкоди, в розмірі 20599,80 грн.
17.04.2026, після надання 09.05.2023 потерпілим ОСОБА_6 письмової згоди прокурору на укладення угоди, між прокурором у кримінальному провадженні – прокурором Окружної прокуратури м. Суми ОСОБА_4 та підозрюваним ОСОБА_3 за участі захисника – адвоката ОСОБА_5 укладено угоду про визнання винуватості. 
Згідно змісту угоди, яка скріплена підписами сторін, підозрюваний беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, і зобов`язався співпрацювати з правоохоронними органами у викритті всіх відомих їй кримінальних правопорушень, вчинених іншими особами; у повному обсязі відшкодувати шкоду потерпілому.
Також сторони досягли відповідних домовленостей, погоджуючись на призначення ОСОБА_3 покарання за ч. 4 ст. 185 КК України з застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу у розмірі 30000 грн. 
В угоді зазначені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст.473 КПК України, та наслідки невиконання угоди, встановленні ст.476 КПК України.
Прокурор ОСОБА_4 в судовому засіданні наполягав на затвердженні угоди про визнання винуватості і призначенні обвинуваченому узгодженої міри покарання.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину визнав повністю та беззаперечно, підтвердив, що він дійсно при вказаних в обвинувальному акті обставинах вчинив інкриміноване йому кримінальне правопорушення, погоджується із визначеним в угоді покаранням, при цьому цілком розуміє, що наслідком укладення та затвердження цієї угоди є його відмова від здійснення прав, передбачених п.1 ч.4 ст.474 КПК України, та обмеження його права оскарження вироку згідно з положеннями ст.394 та ст.424 КПК України. Просив затвердити угоду про визнання винуватості, добровільно укладену між ним та прокурором.
Захисник ОСОБА_5 також вважала можливим затвердити угоду про визнання винуватості, зазначивши, що при укладенні угоди між її підзахисним та прокурором були дотримані правила та вимоги, передбачені кримінальним процесуальним законодавством України та КК України.
Вислухавши учасників судового розгляду, дослідивши надані матеріали кримінального провадження, вирішуючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.
Відповідно до ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів (крім кримінальних проваджень щодо корупційних кримінальних правопорушень та кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією).
Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 відповідно до ст. 12 КК України є особливо злочином, потерпілий надав прокурору письмову згоду на укладення угоди, відтак згідно ч. 4 ст. 469 КПК України, у даному кримінальному провадженні можливе укладання угоди про визнання винуватості.
Обвинувачений ОСОБА_3 погодився на призначення узгодженого покарання, що він підтвердив під час проведення судового засідання та можливість його понести.
Роз`яснивши положення ч. 4 ст. 474 КПК України судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені зазначеною нормою, наслідки укладення та затвердження цієї угоди, передбачені ч. 1, 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.
Судом встановлено, що укладення угоди про визнання винуватості є добровільним, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, що підтверджено обвинуваченим у судовому засіданні.
Обвинувачений ознайомлений зі ст. 389-1 КК України, яка передбачає кримінальну відповідальність за умисне невиконання угоди про визнання винуватості.
Суд зазначає, що зміст угоди відповідає вимогам ст. 472 КПК України та положенням закону, правова кваліфікація кримінального правопорушення є правильною, умови угоди не суперечать інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, зобов`язання взяті за угодою обвинуваченим можуть бути виконані повністю. Крім того, наявні фактичні підстави для визнання винуватості.
Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_3 відповідно до ст. 66 КК України є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, утримання неповнолітніх двоє дітей та двоє повнолітніх, інвалід 3 групи, відшкодування шкоди потерпілому шляхом повернення майна. Обставини, які обтяжують покарання - відсутні.
Кримінальне правопорушення, вчинене обвинуваченим є тяжким злочином, обвинувачений відповідно ст. 89 КК України раніше несудимий, одружений, на обліках у лікарів наркологів та психіатрів не перебуває, не військовозобов`язаний. Окрім вище зазначеного, ОСОБА_3 добровільно 16.04.2026, перерахував грошові кошти в сумі 30000 грн. на рахунок Збройних Сил України, в підтвердження чого надав відповідну квитанцію.
Враховуючи, наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного, ОСОБА_3 може бути призначено основне покарання із застосуванням вимог ст. 69 КК України, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч. 4 ст. 185 КК України.
Узгоджені сторонами вид та міра покарання відповідають ступеню тяжкості вчиненого, даним про особу обвинуваченого, відповідають загальним засадам призначення покарання, у зв`язку з чим суд дійшов висновку про наявність правових підстав для затвердження угоди про визнання винуватості та призначення обвинуваченому узгодженого покарання.
Підстав для відмови в затвердженні угоди про визнання винуватості, передбачених ч.7 ст.474 КПК України, судом не встановлено.
Оскільки судом призначається покарання, не пов`язане з ізоляцією від суспільства, враховуючи встановлені та викладені раніше обставини та підстави, у тому числі визначені ст. 178 КПК України та ризик, передбачений п. 1 ч.1 ст.177 КПК України, суд не вбачає підстав для скасування застосованого ухвалою слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 06.04.2026 (справа № 592/5453/26) до ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання та вважає за потрібне продовжити до набрання вироком законної строк на який покладений на нього обов`язок повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.
Долю речових доказів суд вирішує згідно з вимогами ст.100 КПК України. 
Відповідно до ч.2 ст.124 КПК України суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експертів у кримінальному провадженні в сумі 36101 грн.
Керуючись ст. 314, 374, 475 КПК України, - 
ухвалив:
Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 17.04.2026 між прокурором у кримінальному провадженні – прокурором Окружної прокуратури м. Суми ОСОБА_4 та підозрюваним ОСОБА_3 за участі захисника – адвоката ОСОБА_5 у кримінальному провадженні №12026200480000600 від 05.03.2026.
ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 4 ст. 185 КК України та призначити узгоджене сторонами покарання з застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу у розмірі 30000 (тридцять тисяч) грн.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили залишити особисте зобов`язання, продовжити строк, на який покладений на ОСОБА_3 обов`язок повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання до набрання вироком законної сили.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта для проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи в сумі 2764,20 грн.
Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 11.03.2026 (справа № 592/3762/26) на вилучений 05.03.2026 під час проведення огляду місцевості, металевий автомобільний причіп, та ухвалою слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 12.03.2026 (справа № 592/3760/26) на транспортний засіб марки «Mercedes-Benz» моделі «Vito 109 CDI» червоного кольору з д.н.з. « НОМЕР_1 », VIN: НОМЕР_2 ; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу « НОМЕР_3 »; ключ запалювання чіп – скасувати, речові докази вважати повернутими власникам. 
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Сумського апеляційного суду через Ковпаківський районний суд м. Суми протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_7