Справа № 352/396/26
Провадження № 2/352/670/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2026 року	м. Івано-Франківськ	

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області в складі:
головуючої - Гриньків Д.В.,
секретар судового засідання Івасів В.В.,
за участю: представника позивача ОСОБА_1 ,
відповідача: ОСОБА_2 ,
розглянувши у порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ спадкового майна,-

В С Т А Н О В И В:

І. Короткий зміст позовних вимог.
24.02.2026 року позивач звернулася до Тисменицького районного суду Івано-Франківської області із позовною заявою до ОСОБА_2 про поділ спадкового майна.
Свої позовні вимоги позивач мотивував тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько сторін ОСОБА_4 . На випадок своєї смерті покійний батько склав заповіт, згідно якого спадкове майно розподілено між трьома спадкоємцями та державним нотаріусом Тисменицької районної державної нотаріальної контори видані свідоцтва про право на спадщину за заповітом та свідоцтва про право на спадщину за законом на майно. Однак, нотаріусом відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку розміром 0,3077 га, кадастровий номер 2625884701:02:015:0618, оскільки відсутнє конкретне визначення часток вказаної земельної ділянки, що за заповідалась ОСОБА_3 в розмірі 0,15 га а ОСОБА_2 в розмірі 0,1577 га. Відтак, з метою реалізації своїх спадкових прав просила провести поділ спадкового майна шляхом визнання права власності на спірну земельну ділянку за сторонами по частині.
ІІ.Стислий виклад позиції учасників справи.
Позивач в судове засідання не з`явилась, своє представництво в суді здійснює через представника адвоката Павликівську Г.М.
Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити.
Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги визнала, просила такі задовольнити.
ІІІ. Відомості про рух справи. Процесуальні дії у справі.
Ухвалою судді від 25.02.2026 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено судове засідання.
Ухвалою суду від 19.03.2026 року постановлено витребувати з Тисменицької державної нотаріальної контори належним чином завірену копію спадкової справи №83/2014, яка заведена після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Ухвалою суду від 02.04.2026 року постановлено призначити судове засідання для розгляду справи по суті.
Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.
ІV. Фактичні обставини справи.
Судом встановлено, що згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії І-ІФ №002238 ОСОБА_4 на підставі рішення 10 сесії 3 скликання Радчанської сільської ради народних депутатів від 18.08.2000 року є власником земельної ділянки площею 0,5044 га, що розташована на території с. Радча Радчанської сільської ради з цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства. Зокрема згідно з планом зовнішніх меж земельної ділянки, земельна ділянка № НОМЕР_1 розміром 0,3077 га (а.с.61).
24.11.2010 року ОСОБА_4 на випадок своєї смерті зробив заповідальне розпорядження, згідно якого усе своє майно заповів: житловий будинок, господарські будівлі та споруди дочці ОСОБА_3 . Земельну ділянку АДРЕСА_1 площею 0,15га заповів дочці ОСОБА_3 . Другу частину земельної ділянки № НОМЕР_1 площею 0,1577 га заповів дочці ОСОБА_2 . Земельну ділянку № НОМЕР_2 площею 0,1058 га заповів дочці ОСОБА_5 . Земельну ділянку (пай) заповів дочці ОСОБА_2 . (а.с.5).
ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 помер, про що свідчить свідоцтво про смерть серії НОМЕР_3 (а.с.4).
Із заявами про прийняття спадщини після померлого батька до державного нотаріуса звернулися ОСОБА_3 , ОСОБА_2 та ОСОБА_5 .
У відповідності до довідки Радчанської сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області від 04.03.2014p.№ 241, згідно з записом в погосподарській книзі за № 912 за ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 значиться житловий будинок із дерева житловою площею 37,4 м.кв. по АДРЕСА_2 , розташований на приватизованій земельній ділянці. Гр. ОСОБА_4 був останнім членом колгоспного двору. До дня смерті ОСОБА_4 в будинку проживали і надалі проживають: Дочка - ОСОБА_5 , 1961 р., яка прибула 04.06.2007р. з Росії та онука - ОСОБА_6 , 1984р. прибула ІНФОРМАЦІЯ_3 з Росії (а.с.56).
Спадкоємці отримали свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_4 , зокрема на житловий будинок та земельні ділянки (а.с.63-66).
Постановою державного нотаріуса Тисменицької ДНК Івано-Франківської області Колтун С.В. відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_4 . В мотивах постанови зазнгачено, що спадкове майно складається з земельної ділянки, площею 0,3077 га, яка знаходиться в селі Радча, урочище «Клітки Горішні», Івано-Франківського району Івано-Франківської області, заявниками подано заповіт посвідчений Радчанською сільською радою 24 листопада 2010 року, по реєстру №304, яким померлий ОСОБА_4 , заповідає земельну ділянку № НОМЕР_1 , площею 0,15., га дочці ОСОБА_3 , другу частину земельної ділянки № НОМЕР_1 , площею 0,1577 га., дочці ОСОБА_2 . У зв`язку з цим так як відсутнє конкретне визначення часток, видати свідоцтва про право на спадщину неможливо (а.с.67).
Згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-0000303982026 від 26.02.2026 року, земельна ділянка площею 0,3077 га з цільовим призначенням: для ведення особистого селянського господарства, розташована в АДРЕСА_3 , присвоєно кадастровий номер 2625884701:02:015:0618.
V. Мотиви з яких виходить суд та норми права. 
Спірні правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються положеннями Конституції України, Цивільного кодексу України.
Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.
Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.
В статті 55 Конституції України закріплено, що права і свободи людини та громадянина захищаються судом.
Відповідно до положень ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Виходячи з положень ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Способом захисту цивільних прав та інтересів згідно ст.16 цього ж Кодексу може бути, зокрема, визнання права.
Згідно з ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності.
У відповідності до вимог ст. 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Положеннями ч. 1 ст. 1296 ЦК України визначено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.
Частиною 1 ст.182 ЦК України передбачено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.
У відповідності до положень п. 4.15. Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві.
Згідно з пунктом «г» частини першої статті 81 Земельного кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини.
Пунктом «а» частини третьої статті 152 ЗК України передбачено, що захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом визнання права.
Так, положеннями ЗК України встановлено, що набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку.
Відповідно до ч. 1 ст. 86 Земельного кодексу України, земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність).
Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 355, ч. 1 ст. 356, ч. 1 ст. 357 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом.
За ст. 370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу.
Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
В силу ст. 1217 кодексу, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
VІ. Висновки суду.
Розглянувши матеріали цивільної справи, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог з огляду на нижчевикладене. 
Судом встановлено, що ОСОБА_4 на підставі державного акту про право власності на земельну ділянку, був власником земельної ділянки площею 0,3077 га, якій в подальшому було присвоєно кадастровий номер 2625884701:02:015:0618. За життя останній склав заповіт, згідно якого усе його майно, зокрема спірну земельну ділянку, заповів дочкам ОСОБА_3 та ОСОБА_2 із зазначенням розміру земельної ділянки для кожної. Спадкоємці у визначений законом строк спадщину прийняли.
Однак, за даних обставин державний нотаріус відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки не визначені частки земельної ділянки, що мали спадкуватися.
Відтак, з урахуванням того, що відповідач визнала позовні вимоги, зокрема те, що спірна земельна ділянка належить спадкоємцям, які є сторонами справи, суд приходить до висновку, що задля необхідності реалізувати право позивача на спадщину слід визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частину земельної ділянки загальною площею 0,3077 га, кадастровий номер 2625884701:02:015:0618, яка розташована в селі Радча, урочище «Клітки Горішні», Івано-Франківського району Івано-Франківської областів порядку спадкування за заповітом після смерті батька ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Що стосується позовної вимоги про визнання права власності на частину тієї ж земельної ділянки за відповідачем, суд зазначає, що позивач не наділений повноваженнями щодо заявлення позовних вимог в інтересах відповідача, зустрічного позову заявлено не було. Крім того, в разі порушення або невизнання прав відповідача стосовно спадкового майна іншими спадкодавцями або неможливості здійснити своє право на спадкування, відповідач може заявити відповідні вимоги до суду. Відтак, в задоволенні цієї вимоги слід відмовити.
Отже, позов слід задовольнити частково.
На підставі ст.328, 392, 1272, 1296, 1297 ЦК України, керуючись ст. ст. 12, 13, 76-81, 141, 142, 247, 258, 259, 264, 265, 268 ЦПК України, суд-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ спадкового майна задовольнити частково.
Визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частину земельної ділянки, площею 0,3077га, кадастровий номер 2625884701:02:015:0618, яка розташована в  АДРЕСА_3 в порядку спадкування за заповітом після смерті батька ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .
В задоволенні позову в іншій частині відмовити.
Згідно ст.273 ЦПК України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне найменування учасників справи:
позивач: ОСОБА_3 , АДРЕСА_4 , РНОКПП: НОМЕР_4 ;
відповідач: ОСОБА_2 , АДРЕСА_5 , РНОКПП: НОМЕР_5 .
Рішення складене в повному обсязі 29.04.2026 року.

Суддя Тисменицького районного суду
Івано-Франківської області Гриньків Д.В.