ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 травня 2026 року
м. Харків
справа № 635/1175/22
провадження № 22-ц/818/2217/26
Харківський апеляційний суд у складі:
головуючого - судді: Тичкової О.Ю.,
суддів: Маміної О.В., Яцини В.Б
за участю секретаря судового засідання Риндіч О.Б.
сторони справи:
позивач – ОСОБА_1 
відповідач – Височанська селищна територіальна громада,
третя особа – депутат Височанської селищної ради Мірошніков Олексій Стефанович,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харків апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Харківського районного суду Харківської області 22 грудня 2025 року в складі судді Омельник М.М.,-
ВСТАНОВИВ:
В лютому 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про стягнення з Височанської селищної територіальної громади в рахунок відшкодування завданої йому шкоди депутатом Височанської селищної ради Мірошніковим Олексієм Стефановичем 660 000, 00 грн за порушення його інтересів на своєчасний розгляд судової справи № 520/13053/21.
В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що за його позовом, щодо порушення його прав депутатом О.С. Мірошніковим, 16.11.2021 року, було відкрито провадження в адміністративній справі № 520/13053/21. При відкритті провадження суд зобов`язав ОСОБА_2 у строк не більше 15 днів, з дати одержання ухвали про відкриття провадження, подати до суду, разом з направленням позивачу: відзив на позов, усі докази на підтвердження висловлених аргументів, та на висвітлення обставин спору, письмові пояснення та докази з приводу поважних причин ненадання відзиву на позов, про неможливість подання доказів повідомити суд протягом 5 днів з дня вручення ухвали. Ст.6, ст. 55, п.9 ч.2 ст. 129 Конституції України визначено суд як окрему гілку влади, що захищає права і інтереси осіб, шляхом винесення рішень, які обов`язкові всім до виконання, у тому числі і депутатами місцевих рад. Ст.2, п.1,п.3 ч.1 ст. 8, ч.3 ЗУ "Про статус депутатів місцевих рад" визначено, що депутат місцевої ради керується інтересами виборців свого округу, зобов`язаний захищати їх інтереси, керуватись загальними принципами порядності, чесності і гідності. Так як вибори в Височанській селищній територіальній громаді відбулись на підставі виборів депутатів у багатомандатному виборчому окрузі, на яких обрано О.С. Мірошнікова депутатом, а в цьому окрузі, позивач є виборцем, так як є мешканцем Височанської селищної територіальної громади, то депутат О.С. Мірошніков повинен керуватись його інтересами, та їх захищати. ОСОБА_2 , в своїй депутатській діяльності порушив права позивача, тому за для їх відновлення звернувся до суду, де мав особистий інтерес своєчасного, на підставі діючого законодавства, неупередженого розгляду судової справи. Суд відкрив провадження за його позовом, і зобов`язав ОСОБА_2 надати відзив по справі, докази і пояснення, але ОСОБА_2 цинічно проігнорував вимоги суду, норми Конституції і Законів України, які зобов`язують його виконувати судове рішення. Таким чином, ОСОБА_2 порушив його інтерес і право на своєчасний, неупереджений розгляд справи у суді, на підставі змагальності сторін. Вся процедура розгляду справи була порушена цинічними діями ОСОБА_2 , що не надало можливості надання відповіді на Відзив, з викладанням своєї позиції і обґрунтувань, по порушенню і відновленню своїх прав.
Рішенням Харківського районного суду Харківської області 22 грудня 2025 у задоволені позову ОСОБА_3 відмовлено.
Рішення мотивовано тим, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити у зв`язку з неналежним суб`єктним складом відповідачів.
Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення.
Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, зазначає, що суд першої інстанції не повно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам, не сприяв повному, об`єктивному та неупередженому її розгляду, а тому рішення суду не відповідає фактичним обставинам справи, є незаконним та необґрунтованим. Вказав, що він 29.11.2024 подав до суду заяву щодо залучення іншого відповідача, з посиланням на те, що Височанська селищної територіальна громада Харківської області не мала номера ЄДРПОУ, але виключно при наявності рішення мешканців територіальної громади про передачу йому права на управління майном, яке оформлено рішенням місцевого референдуму або протоколом загальних зборів громадян. Суд, проводячи підготовче судове засідання та закриваючи його ухвалою суду від 10.12.2025, призначивши справу до судового розгляду, проігнорував його заяву щодо залучення належного відповідача, навіть не відмітивши її наявність у справі. Зазначив, що встановлення судом, що у зазначеній справі відповідачем є Височанська селищна рада здійснено на підставі особистих припущень судді і розумінні суддею норм законодавства. Суд у встановлення того, що Височаньска селищна рада є представницьким органом Височанської територіальної громади Харківської області послався на ЗУ «Про добровільне об`єднання територіальних громад», хоча Височанська територіальна громада створена на підставі розпорядчого акту. Отже на підставі зазначеного суд, визначаючи відповідачем у справі Височанську селищну раду повинен був отримати та вивчити документи про те, що створена на підставі розпорядження КМУ №275-р від 12.06.2020 року Височанська територіальна громада Харківської області утворювала Височанську селищну раду як орган місцевого самоврядування, за ради представництва інтересів. 
13.02.2026 року до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу в якому голова Височаньска селищна рада заперечує проти задоволення апеляційної скарги, вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим. Зазначає що суд першої інстанції дослідивши матеріали справи та дійшов вірного висновку щодо відмови у задоволені позовних вимог з підстав пред`явлення позову до неналежного відповідача.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги в межах вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Згідно статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, лише якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
У відповідності до частин 1-5 статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам рішення суду першої інстанції відповідає.
Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 6 листопада 2021 року Харківським окружним адміністративним судом прийнято позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 депутата Височанської селищної ради, до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі, справа № 520/13053/21.
31 січня 2022 року за вих № 05-29/6431/22 Харківський окружний адміністративний суд за результатами розгляду інформаційного запиту від 25 січня 2022 року щодо отримання відповідачами ухвали суду від 16 листопада 2021 року та надходження до суду документів по справі № 520/13053/21 направив повідомлення ОСОБА_1 з якого вбачається, що відповідно до повідомлень про вручення поштового відправлення по справі № 520/13053/21 відповідачами, депутатами Височанської селищної ради: Мірошников О.С. отримав копії ухвали від 16 листопада 2021 року – 26 листопада 2021 року, за довіреністю. Відповідно до журналу реєстрації вхідної кореспонденції суду по справі № 520/13053/21 не зареєстровано надходження документів від вищевказаних осіб.
04 листопада 2025 року від представника Височанської селищної ради Мороз О.В. через систему «Електронний суд» надійшла заява, у якій зазначено, що в даній справі пред`явлено позов до Височанської селищної територіальної громади, яка не є юридичною особою та не зареєстрована в Державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань і, відповідно, не має ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України.
У статті 6 Конвенції вказано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі (частина перша та друга статті 2 ЦПК України).
У частині першій статті 11 ЦПК України передбачено, що суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.
Тлумачення вказаних норм свідчить, що завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту.
Схожий за змістом висновок зроблений в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року у справі № 638/2304/17 (провадження № 61 -2417сво19).
Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі (пункт 1 частини другої статті 11 ЦК України).
Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).
Кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень (стаття 56 Конституції України).
Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду, завдану органом державної влади, їх посадовими та службовими особами, передбачені нормами статей 1167, 1173, 1174 ЦК України, відповідно до яких:
моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом;
шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадової або службової особи при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів (статті 1173, 1174 ЦК України).
Відповідно до статті 48 ЦПК України позивачем і відповідачем у цивільному процесі можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.
Держава, Автономна Республіка Крим, територіальна громада беруть участь у справі через відповідний орган державної влади, орган влади Автономної Республіки Крим, орган місцевого самоврядування відповідно до його компетенції, від імені якого діє його керівник, інша уповноважена особа відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування), або через представника (частина четверта статті 58 ЦПК України).
Територіальні громади набувають і здійснюють цивільні права та обов`язки через органи місцевого самоврядування у межах їхньої компетенції, встановленої законом (стаття 172 ЦК України).
У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 27 січня 2020 року у справі № 459/274/17 (провадження № 61-25576сво18) зроблено висновок, що "тлумачення статей 2, 11, 172, 1167, 1173 ЦК України дозволяє зробити висновок, що за загальним правилом підставою виникнення зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є завдання моральної шкоди іншій особі. Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди завданої особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу місцевого самоврядування при здійсненні своїх повноважень виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом - моральною шкодою. Тобто боржником є відповідний орган місцевого самоврядування, яка бере участь у справі як відповідач".
Відповідно до частин першої, третьої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Позивачем і відповідачем можуть бути, зокрема, фізичні і юридичні особи, а також держава (частина друга статті 48 ЦПК України).
Відповідач є обов`язковим учасником цивільного процесу, його стороною. Основною ознакою сторін цивільного процесу є їхня особиста і безпосередня заінтересованість, саме сторони є суб`єктами правовідношення, з приводу якого виник спір. Крім того, відповідач є тією особою, на яку вказує позивач як на порушника свого права.
Тобто відповідач це особа, яка, на думку позивача або відповідного уповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього. При цьому неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі, належному відповідачеві.
Суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача (частини перша, друга та третя статті 51 ЦПК України).
Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.
Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача (постанова Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16 (провадження № 14-61цс18)).
Таким чином, пред`явлення позовних вимог до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову.
Звертаючись до суду першої інстанції ОСОБА_1 посилався на те, що йому завдано моральну шкоду протиправними діями депутата Височанської селищної ради ОСОБА_2 яка полягає у тому, що ОСОБА_2 не надав відзив на позовну заяву, чим завдав моральних страждань позивачу.
За змістом статті 1174 ЦК України за вимогами про відшкодовування шкоди, завданої фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадовою або службовою особи органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, належним відповідачем є саме відповідний орган місцевого самоврядування.
Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, з висновками якого погоджується й суд апеляційної інстанції, враховуючи вказані норми матеріального права, дійшов обґрунтованого висновку, що позовні вимоги, за встановлених у цій справі обстави, не підлягають до задоволення, оскільки позивачем належна для захисту прав позивача вимога про відшкодування моральної шкоди, завданої посадовими особи органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень має бути заявлена до відповідного органу місцевого самоврядування, тобто до Височанської селищної ради.
Однак в даній справі в якості відповідачів зазначено Височанську селищної територіальну громаду, третя особа - депутат Височанської селищної ради Мірошников Олексій Стефанович.
При цьому фактично спір ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди органом місцевого самоврядування існує із селищною радою – Височанська селищна рада Харківського району Харківської області.
Доводи скарги про те, що ОСОБА_1 подано заяву про проведення підготовчого судового засідання у його відсутність та залучення відповідача, колегія суддів не приймає.
Як вбачається з матеріалів справи, дійсно 29 листопада 2024 року ОСОБА_1 подано заяву про проведення підготовчого судового засідання у його відсутність та заяву про вирішення питань у підготовчому судовому засіданні, щодо залучення відповідача, проте ОСОБА_1 не зазначено якого саме відповідача повинен був залучити суд (а.с.83).
У ухвалі суду від 10 грудня 2025 року про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті було зазначено про подану заяву ОСОБА_1 та відмовлено її задоволені. (а.с.131-134).
Крім того, розгляд справи тривав з 22 лютого 2022 року (відкриття провадження у справі) до 22 грудня 2025 року (ухвалення судового рішення), у позивача було вдосталь часу для подання уточненої позовної заяви до суду
Таким чином, до суду першої інстанції ОСОБА_1 не звертався з клопотанням про залучення до участі у справі саме Височанської селищної ради.
З огляду на зазначене, установивши, що позов пред`явлено до неналежного кола осіб, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволення позову з цих підстав.
Вирішуючи спір, який виник між сторонами справи, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив обставини справи та наявні у справі докази, надав їм належну оцінку, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.
Докази та обставини, на які посилається ОСОБА_1 в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції і при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального і процесуального права.
Відмова в задоволенні позову з підстав неналежного суб`єктного складу, не перешкоджає повторному зверненню до суду із позовом до належного відповідача (постанова КЦС ВС від 22.01.2025 № 760/18179/23).
Доводи апеляційної скарги не спростовують правильні висновки суду першої інстанції, з якими погоджується апеляційний суд.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Право на обґрунтоване рішення дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32.) Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бюрг та інші проти Франції» (Burgandothers v. France), (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гору проти Греції» №2) [ВП], § 41» (Gorou v. Greece no.2).
Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки доводи апеляційної скарги не містять підстав для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції, яке є законним і обґрунтованим, ухваленим з додержанням норм матеріального і процесуального права, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду – залишити без змін. 
Підстави для нового розподілу судових витрат відсутні.
Керуючись ст.ст.367, 368, п.1 ч.1 ст.374, ст.375, ст.ст.381-384, 389 ЦПК України 
ПОСТАНОВИВ :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Рішення Харківського районного суду Харківської області 22 грудня 2025 року – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Головуючий         О.Ю. Тичкова

Судді          О.В. Маміна

В.Б. Яцина