ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2026 р. 	Справа № 520/21117/25	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Спаскіна О.А.,
Суддів: Присяжнюк О.В. ,  Любчич Л.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Державної міграційної служби України в Харківської області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 12.03.2026, головуючий суддя І інстанції: Полях Н.А., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 12.03.26 по справі № 520/21117/25
за позовом ОСОБА_1 
до Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області в оcoбi Територіального підрозділу Індустріального відділу в місті Харкові Головного управління державної міграційної служби України в Харківській області 
про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
Позивач, ОСОБА_1 , звернулася до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області в оcoбi Територіального підрозділу Індустріального відділу в місті Харкові Головного управління державної міграційної служби України в Харківській області, в якому просив:
- визнати протиправною бездіяльність Головного Управління Державної міграційної служби України в Харківській області (ГУДМС у Харківській області) в особі Індустріального відділу в місті Харкові Головного управління Державної міграційної служби в Харківській області щодо не оформлення паспорту громадянина України в зв`язку із обміном пошкодженого непридатного для користування оформленої на ім`я ОСОБА_1 паспорту у формі ID- картки № НОМЕР_1 до закінчення строку дії цієї картки - на паспорт громадянина України у формі книжечки зразка 1994 року відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 року № 2503-XII;
- зобов`язати Головне Управління Державної міграційної служби України в Харківській області (ГУДМС у Харківській області) в особі Індустріального відділу в місті Харкові Головного управління Державної міграційної служби в Харківській області вилучити усю інформацію відносно ОСОБА_1 з Єдиного Державного демографічного реєстру та здійснити обмін пошкодженої непридатної до використання оформленої на ім`я ОСОБА_1 ID- картку № НОМЕР_1 до закінчення строку її дії - на паспорт громадянина України у формі книжечки зразка 1994 року, з проставленою відміткою місця проживання - без використання цифрового ідентифікатора особи та автоматизованої обробки його персональних даних відповідно із п.16 розділу 11 Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 року № 2503-ХII без застосування засобів Єдиного державного демографічного реєстру.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 12.03.2026 р. позов задоволено частково.
Визнано протиправною відмову Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській в оcoбi Індустріального відділу в місті Харкові Головного управління державної міграційної служби України в Харківській області в оформленні та видачі ОСОБА_1 паспорта громадянина України у формі книжечки зразка 1994 року відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 № 2503-XII.
Зобов`язано Головне управління Державної міграційної служби України в Харківській області в оcoбi Територіального підрозділу Індустріального відділу в місті Харкові Головного управління державної міграційної служби України в Харківській області оформити та видати ОСОБА_1 паспорт громадянина України у формі книжечки зразка 1994 року відповідно до "Положення про паспорт громадянина України", затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 № 2503-ХІІ.
У задоволенні іншої частини позовних вимог – відмовлено.
Не погодившись із рішенням суду першої інстанції відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, та невідповідність висновків суду обставинам спору. На думку відповідача, судом не враховано, що позивачка ОСОБА_1 раніше добровільно надала згоду на внесення її персональних даних до Єдиного державного демографічного реєстру, внаслідок чого їй було присвоєно унікальний номер запису в Реєстрі (УНЗР) та документовано закордонним паспортом у 2018 році та паспортом громадянина України у вигляді ID-картки у 2020 році. Апелянт наголошує, що при зверненні до міграційної служби у січні 2025 року із заявою про видачу паспорта-книжечки зразка 1994 року через непридатність ID-картки, позивачкою не було надано повного пакета документів, передбаченого Тимчасовим порядком № 456, зокрема рішення суду, що набрало законної сили. Оскільки чинним законодавством не передбачено механізму видалення (анулювання) інформації та УНЗР з Реєстру за відсутності помилок, ГУ ДМС вважає свої дії правомірними та такими, що відповідають вимогам Закону України "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус".
Відзив на апеляційну скаргу від позивача не надходив, що не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними в справі матеріалами.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Враховуючи, що відповідач оскаржує рішення суду першої інстанції лише в частині задоволення позовних вимог, колегія суддів не вбачає підстав для надання правової оцінки рішенню суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову, в межах розгляду даної апеляційної скарги.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянкою України, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого Орджонікідзевським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції 17 жовтня 2006 року. 
04.12.2024 року позивач звернулася до відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області із заявою про оформлення паспорта громадянина України у формі паспортної книжечки зразка 1994 року без застосування засобів Єдиного державного демографічного реєстру та без оформлення паспорта у формі ID-картки.
Разом із зазначеною заявою позивач подала, зокрема: копію свідоцтва про народження; довідку про реєстрацію місця проживання; фотокартки для оформлення паспорта; копію наявного паспорта у формі ID-картки № НОМЕР_1 ; інші документи, що підтверджують її особу та місце проживання. 
Листом Індустріального відділу у м. Харкові ГУ ДМС у Харківській області від 01.01.2025 №6321-2/6321-25, позивача повідомлено про відсутність підстав для оформлення паспорта громадянина України у формі книжечки зразка 1994 року. 
Не погоджуючись із бездіяльність Головного Управління Державної міграційної служби України в Харківській області (ГУДМС у Харківській області) в особі Індустріального відділу в місті Харкові Головного управління Державної міграційної служби в Харківській області щодо не оформлення паспорту громадянина України в зв`язку із обміном пошкодженого непридатного для користування оформленої на ім`я ОСОБА_1 паспорту у формі ID- картки № НОМЕР_1 до закінчення строку дії цієї картки - на паспорт громадянина України у формі книжечки зразка 1994 року відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 року № 2503-XII, позивач звернулася до суду з цим адміністративним позовом.
Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач неправомірно відмовив у видачі (обміні) ОСОБА_1 паспорта громадянина України у формі паспортної книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 № 2503-ХІІ.
Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції та зазначає наступне.
За приписами ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 5 Закону України «Про громадянство України» документом, що підтверджує громадянство України, є паспорт громадянина України.
Відповідно до статті 5 Закону України «Про громадянство України» постановою Верховної ради України від 26.06.1992 № 2503-XII затверджено Положення про паспорт громадянина України, згідно з пунктами 2 та 3 якого, паспорт громадянина України видається кожному громадянинові України центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері громадянства, після досягнення 16-річного віку.
Бланки паспортів виготовляються у вигляді паспортної книжечки або паспортної картки за єдиними зразками, що затверджуються Кабінетом Міністрів України. Терміни запровадження паспортної картки визначаються Кабінетом Міністрів України у міру створення державної автоматизованої системи обліку населення.
Пунктом 13 Положення встановлено, що для одержання паспорта громадянин подає: заяву за формою, встановленою Міністерством внутрішніх справ України; свідоцтво про народження; дві фотокартки розміром 35х45 мм; у необхідних випадках - документи, що підтверджують громадянство України.
З 06.12.2012 року набрав чинності Закон України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» від 20.11.2012 № 5492-VI, яким визначено правові та організаційні засади видачі документів, що посвідчують особу, підтверджують громадянство України чи спеціальний статус особи, а також права та обов`язки осіб, на ім`я яких видані такі документи.
Згідно з частиною 1 статті 1 Закону № 5492-VI суспільні відносини, пов`язані із збиранням, накопиченням, захистом, зберіганням, обліком, використанням і поширенням інформації Єдиного державного демографічного реєстру, оформленням, видачею, обміном, пересиланням, вилученням, поверненням державі, визнанням недійсними та знищенням передбачених цим Законом документів, регулюються Конституцією України, міжнародними договорами України, цим та іншими законами України, а також прийнятими на їх виконання нормативно-правовими актами у сферах, де використовуються відповідні документи, що посвідчують особу, підтверджують громадянство України чи спеціальний статус особи.
Відповідно до частини 1 статті 10 Закону № 5492-VI внесення інформації до Реєстру здійснюється уповноваженими суб`єктами за зверненням заявника, на підставі інформації державних органів реєстрації актів цивільного стану, органів реєстрації фізичних осіб, а також інформації органів виконавчої влади, інших державних органів, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування з дотриманням вимог Закону України «Про захист персональних даних».
У разі якщо інформація про особу вноситься до Реєстру вперше, проводиться ідентифікація особи, після завершення якої автоматично формується унікальний номер запису в Реєстрі та фіксуються час, дата та відомості про особу, яка оформила заяву-анкету (в електронній формі). Унікальний номер запису в Реєстрі є незмінним.
Згідно з пунктом «а» частини 1 статті 13 Закону № 5492-VI паспорт громадянина України є документом, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України і оформлення такого передбачається цим Законом із застосуванням засобів Реєстру.
Частинами 1, 2, 4 та 5 статті 14 Закону № 5492-VI визначено, що форма кожного документа встановлюється цим Законом. Документи залежно від змісту та обсягу інформації, яка вноситься до них, виготовляються у формі книжечки або картки, крім посвідчення на повернення в Україну, що виготовляється у формі буклета. Документи у формі книжечки на всіх паперових сторінках та на верхній частині обкладинки повинні мати серію та номер документа, виконані за технологією лазерної перфорації. Персоналізація документів у формі книжечки здійснюється за технологією лазерного гравіювання та лазерної перфорації. Персоналізація документів у формі картки виконується за технологією термодруку або лазерного гравіювання. Персоналізація документів здійснюється централізовано у Державному центрі персоналізації документів.
Законом № 1474-VIII від 14 липня 2016 року частину 2 статті 21 Закону № 5492-VI викладено в такій редакції: «Оформлення, видача, обмін паспорта громадянина України, його пересилання, вилучення, повернення державі та знищення здійснюються в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.»
Кабінету Міністрів України пунктом 7 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1474-VIII доручено у місячний строк з дня набрання чинності цим Законом привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом.
Постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2015 року № 302, затверджено зразок бланка, технічного опису та Порядок оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України.
Згідно з пунктами 1-3 Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України, затвердженого Постановою № 302, паспорт громадянина України є документом, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України. Паспорт виготовляється у формі картки, що містить безконтактний електронний носій. Кожен громадянин України, який досяг 14-річного віку, зобов`язаний отримати паспорт.
У разі втрати або викрадення паспорта особі замість втраченого або викраденого оформляється та видається новий паспорт (пункт 5 Порядку № 302).
Підпунктом 1 пункту 7 Порядку № 302 встановлено, що оформлення (у тому числі замість втраченого або викраденого), обмін та видача паспорта особі, яка досягла 14-річного віку, здійснюються на підставі заяви-анкети, поданої нею особисто.
Пунктами 14 та 46 Порядку № 302 закріплено перелік інформації про особу, на ім`я якої оформляється паспорт, яка вноситься до заяви-анкети, а також документи, які подає заявник для оформлення паспорта замість втраченого або викраденого.
Таким чином, реалізація волевиявлення громадянина на отримання паспорта, незалежно від форми такого, здійснювалась і здійснюється шляхом подання заяви-анкети до компетентного органу особисто особою, яка звертається за отриманням паспорта, із зазначенням інформації та долученням документів, які передбачені вимогами чинного законодавства. При цьому, дотримання особою певних правил, пов`язаних з процедурою оформлення та видачі паспорта, зокрема щодо дотримання форми заяви, є обов`язковим.
Вказане узгоджується з позицією Верховного Суду, висловленою у постановах від 07 листопада 2018 року по справі № 820/3327/16, від 29 листопада 2019 року по справі № 260/1414/18, від 10 грудня 2020 року по справі № 240/575/20.
З матеріалів справи колегією суддів встановлено, що 26 листопада 2020 року ОСОБА_1 звернулась до Індустріального відділу у м. Харкові ГУ ДМС України в Харківській області с заявою анкетою №5399008 про внесення до Єдиного державного демографічного реєстру інформації про неї у зв`язку з первинним оформленням паспорта громадянина України. 
11.12.2020 року позивачка була документована паспортом у формі ID картки з безконтактним електронним носієм № НОМЕР_1 , орган видачі 6321, в якому зазначений раніше присвоєний УНЗР 20061004-03507.
Так, при зверненні до органу міграційної служби за отриманням вказаних документів, позивачка не заявляла будь-яких зауважень чи заперечень з релігійних переконань стосовно зазначеного документу, що зумовлювало б необхідність у відмові від обробки персональних даних та видачі паспорта з безконтактним носієм інформації. 
Аналізуючи викладене, колегія суддів враховує, що позивачкою надавалась згода на обробку персональних даних під час оформлення паспорта громадянина України у формі ID-картки вперше, у зв`язку з чим ОСОБА_1 вже було присвоєно унікальний номер запису в Єдиному державному демографічному реєстрі.
Колегія суддів наголошує, що Верховний Суд у постанові по справі № 160/1/21 від 21 грудня 2022 року, по справі № 380/5977/21 від 08 червня 2023 року погодився із висновками судів попередніх інстанцій про відсутність підстав для видачі особі паспорта громадянина України зразка 1994 року (книжечки), зокрема, у зв`язку із встановленням факту самостійного звернення такої особи у минулому із заявою-анкетою щодо внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру та отримання паспорту громадянина України у формі ID-картки.
Аналогічний підхід до застосування наведених вище правових норм висловлено у постанові Верховного Суду від 22 березня 2024 року у справі № 540/4500/21.
З огляду на вищенаведене, колегія суддів доходить висновку, що у спірних правовідносинах відповідач правомірно відмовив позивачу у видачі паспорта зразку 1994 року.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу, бо суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги невірно застосував норми матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають обставинам справи, відтак у задоволенні позову слід відмовити.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 Кодексу адміністративного судочинства України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Відповідно до п. 4 ч. 1, ч. 2 ст. 317 КАС України, підстави для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.
Суд першої інстанції на наведені обставини уваги не звернув, у зв`язку із чим дійшов помилкового висновку про задоволення адміністративного позову.
Таким чином, з огляду на викладене вище, колегія суддів дійшла висновку, що рішення Харківського окружного адміністративного суду від 12.03.2026 по справі № 520/21117/25, прийнято з помилковим застосуванням норм матеріального права та підлягає скасуванню з ухваленням постанови, якою у задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській в оcoбi Індустріального відділу в місті Харкові Головного управління державної міграційної служби України в Харківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії - відмовити.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної міграційної служби України в Харківської області - задовольнити.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 12.03.2026 по справі № 520/21117/25 - скасувати.
Ухвалити постанову, якою у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити. 
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 		О.А. Спаскін 	
Судді	   	О.В. Присяжнюк    Л.В. Любчич