ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа№380/21494/25

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 травня 2026 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючої - судді Потабенко В.А., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі – ОСОБА_1 , позивач) звернулася до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради (далі – Департаменту економічного розвитку, відповідач), з такими вимогами: 
- визнати протиправними дії Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради щодо надання листом № 2301-вих-59423 від 23.04.2025 недостовірної та не по суті запиту від 21.04.2025 інформації; безпідставної відмови листом № 2301-вих-59423 від 23.04.2025 у задоволенні запиту від 21.04.2025 про надання публічної інформації; ненадання запитуваної публічної інформації, зазначеної у запиті від 21.04.2025; 
- зобов`язати Департамент економічного розвитку Львівської міської ради у п`ятиденний строк з моменту набрання судовим рішенням законної сили повторно розглянути запит ОСОБА_1 від 21.04.2025 та надати запитувану у ньому інформацію.
В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 21.04.2025 на офіційну електронну адресу Департаменту економічного розвитку позивачем було надіслано запит з проханням надати в електронному (скановану в кольоровому форматі) та паперовому вигляді копію звернення (з доданими до нього документами) Релігійної громади Християн Віри Євангельської «Жива Надія» від 20.04.2018 №2-11103-23, а також копію наданого Департаментом економічного розвитку листа-відповіді на нього. На зазначений запит позивач отримала лист-відповідь №2301-вих-59423 від 23.04.2025 наступного змісту: «На Ваш запит про надання публічної інформації від 21.04.2025, зареєстрований у системі електронного документообігу Львівської міської ради IT Enterprise за №3-О-ЗПІ-600-23 від 21.04.2025 щодо надання копій звернення Релігійної громади Християн Віри Євангельської «Жива Надія» від 20.04.2018 №2 11103-23 та листа-відповіді на нього повідомляємо наступне. Відповідно до пункту 330 глави 5 розділу II Переліку типових документів, що створюються в діяльності органів місцевого самоврядування, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 12.04.2012 № 578/5, документи загальної вхідної та вихідної кореспонденції, у тому числі звернення юридичних осіб, зберігаються протягом трьох років. Станом на дату Вашого звернення встановлений строк зберігання запитуваних документів вичерпано, у зв`язку з чим вони не зберігаються у департаменті економічного розвитку Львівської міської ради. У разі незгоди з результатами відповіді, Ви маєте право оскаржити її у порядку, передбаченому чинним законодавством. Інформацію щодо вирішення будь-яких інших проблем Ви можете отримати у Центрі надання адміністративних послуг у приміщенні Львівської міської ради за адресою: пл. Ринок, 1 та на гарячій лінії міста за номером: 15-80». Позивач зазначає, що вищенаведена інформація взагалі не стосується питання порушеного у запиті від 21.04.2025, оскільки вона не просила відповідача надати відомості щодо встановленого строку та місця зберігання запитуваних документів, зокрема, у Департаменті економічного розвитку, з посиланням на відповідний нормативно-правовий акт. Відтак, позивач вважає відмову Департаменту економічного розвитку надати запитувану інформацію протиправною, такою, що суперечить вимогам чинного законодавства України, порушує її право на отримання інформації.

Ухвалою суду від 03.11.2025 було залишено позовну заяву без руху з метою подання позивачем копії паспорта, як документа, що підтверджує наявність у нього процесуальної правосуб`єктності та реєстраційного номеру облікової картки платника податків. 
14.11.2025 від позивача надійшла заява (вх. №91231) про усунення недоліків. Однак, зі змісту вказаної заяви вбачається, що позивач не усунула недоліки позовної заяви, які стали підставою для залишення позовної заяви без руху. Зокрема, позивачем не надано копії паспорта та реєстраційного номеру облікової картки платника податків.
Ухвалою суду від 24.11.2025 було продовжено процесуальний строк звернення до суду.
25.11.2025 позивачем подано до суду заяву про усунення недоліків позовної заяви.
Ухвалою від 27.11.2025 суддя відкрила провадження в адміністративній справі та вирішено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням сторін. 
12.12.2025 від відповідача за вх. №99030 надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача пояснив, що 21.04.2025 ОСОБА_1 звернулася до департаменту економічного розвитку Львівської міської ради із запитом на доступ до публічної інформації №3-О-ЗПІ-600-23, в якому просила надати копію звернення (з доданими до нього документами) Релігійної громади Християн Віри Євангельської «Жива Надія» від 20.04.2018 №2-11103-23, а також копію наданого департаментом економічного розвитку Львівської міської ради листа-відповіді на нього. 23.04.2025 департамент економічного розвитку Львівської міської ради надав відповідь №2301-вих-59423 на цей запит. У відповіді роз`яснено, що оскільки станом на дату подання звернення заявниці встановлений строк зберігання документів вичерпано, то такі документи не зберігаються у Департаменті економічного розвитку. Відповідно до ст. 82 Переліку типових документів, що створюються під час діяльності державних органів та органів місцевого самоврядування, інших установ, підприємств та організацій, із зазначенням строків зберігання документів, затвердженого наказом Мінюсту від 12.04.2012 №578/5 (надалі – Перелік), термін зберігання звернень (пропозицій, заяв, скарг) громадян та документів (листів, довідок, актів) з їх розгляду особистого та другорядного характеру становить 5 років. Згідно з п. 2.10. Переліку обчислення строків зберігання документів проводиться з 01 січня року, який іде за роком завершення їх діловодством. Наприклад, обчислення строку зберігання справ, завершених діловодством у 2011 році, починається з 01.01.2012. Отже, термін зберігання звернення, яке просила надати позивачка, закінчився 01.01.2024. Незважаючи на те, що у відповіді департамент помилково покликається не на ту статтю Порядку, яка підлягала застосуванню, це не змінює того факту, що термін зберігання звернення та відповіді на нього завершився. Тому в Департаменту економічного розвитку не було обов`язку зберігати звернення від 20.04.2018 №2-11103-23 до 21.04.2025. Крім цього, представник відповідача зазначив, що не заслуговує на увагу твердження позивача, що усі документи зберігаються у Львівській міській раді в електронному вигляді у системі електронного документообігу Львівської міської ради IT-Enterprise і могли бути роздруковані на її запит. Зауважив, що система електронного документообігу Львівської міської ради IT Enterprise була впроваджена у роботу лише з 2020 року. До цього часу функціонувала інша система документообігу «Електронна система управління документами та записами для Львівської міської ради» на платформі Альфреско, бази даних якої технічно не могли бути перенесені в нову систему документообігу, а після завершення терміну ліцензійного обслуговування у 2020 році, доступу до цієї системи немає. Окрім того, відповідно до п. 1.8. Переліку строки зберігання типових документів на електронних носіях відповідають строкам зберігання аналогічних документів на паперових носіях. Оскільки строк зберігання запитуваного звернення закінчився 01.01.2024, то такий строк зберігання закінчився і для зберігання на електронних носіях. Враховуючи наведене, відсутність у розпорядника інформації запитуваної інформації, а також відсутність обов`язку володіти запитуваною інформацією нівелює зобов`язання розпорядника інформації надавати публічну інформацію у відповіді на інформаційний запит. У зв`язку з цим департамент економічного розвитку не може надати документи, якими не володіє і не зобов`язаний володіти. Тому просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. 
16.12.2025 від позивача за №99735 клопотання про залишення без розгляду відзиву на позовну заяву, що підписаний представником Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради за довіреністю у порядку передоручення від 01.05.2024 Гнатушок Іванною Тадеївною. Клопотання мотивоване тим, що відповідачем не надано документів щодо належного уповноваження Гнатушок І.Т. на вчинення будь-яких процесуальних дій у розумінні ст. 59 КАС України, і відсутні підстави вважати, що зазначену заяву по суті підписано особою, яка має право її підписувати.
Судом вказане клопотання до уваги не приймається, оскільки в матеріалах справи наявна довіреність у порядку передоручення на представлення інтересів Департаменту економічного розвитку Гнатушок І.Т. 
18.12.2025 від позивача за вх. №100444 надійшла відповідь на відзив, в якій позивач зазначила, що заперечуючи проти позову, представник відповідача за довіреністю у порядку передоручення від 01.05.2024 Гнатушок І.Т. зазначає, що: 1. «термін зберігання звернення, яке просила надати позивачка, закінчився 01.01.2024 року. Незважаючи на те, що у відповіді департамент помилково покликається не на ту статтю Порядку, яка підлягала застосуванню, але це не змінює того факту, що термін зберігання звернення та відповіді на нього завершився. Тому в департаменту економічного розвитку не було обов`язку зберігати звернення від 20.04.2018 №2-11103-23 до 21.04.2025»; 2. «департамент економічного розвитку не лише не володіє запитуваною інформацією, але і не зобов`язаний володіти цієї інформацією у зв`язку з тим, що визначений законодавством строк її зберігання завершився»; 3. «система електронного документообігу Львівської міської ради IT-Enterprise була впроваджена у роботу лише з 2020 року. До цього часу функціонувала інша система документообігу «Електронна система управління документами та записами для Львівської міської ради» на платформі Альфреско, бази даних якої технічно не могли бути перенесені в нову систему документообігу, а після завершення терміну ліцензійного обслуговування у 2020 році, доступу до цієї системи немає. Окрім того, відповідно до п. 1.8. Переліку строки зберігання типових документів на електронних носіях відповідають строкам зберігання аналогічних документів на паперових носіях. Оскільки строк зберігання запитуваного звернення закінчився 01.01.2024, то такий строк зберігання закінчився і для зберігання на електронних носіях». Проте, Департаментом економічного розвитку Львівської міської ради не надано жодних доказів існування правових підстав для відмови у наданні запитуваної позивачем інформації. Тобто, наявна сумнівність зазначених тверджень відповідача. Як вбачається зі змісту відповіді відповідача листом № 2301-вих-59423 від 23.04.2025 така була надана: 1. не по суті запиту від 21.04.2025, оскільки позивач не просила відповідача надати відомості щодо встановленого строку та місця зберігання запитуваних документів, зокрема, у Департаменті економічного розвитку Львівської міської ради, з посиланням на відповідний нормативно-правовий акт; 2. з викладенням недостовірної інформації, що полягає у посиланні на пункт 330 глави 5 розділу II Переліку типових документів, що створюються під час діяльності державних органів та органів місцевого самоврядування, інших юридичних осіб, із зазначенням строків зберігання документів, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 12.04.2012 № 578/5, яким передбачено термін зберігання (5 р.) договорів, угод (аудиторських, господарських, операційних тощо), а не документів загальної вхідної та вихідної кореспонденції, у тому числі звернень юридичних осіб, які зберігаються протягом трьох років; 3. без мотивованої підстави відмови в задоволенні запиту від 21.04.2025 на інформацію, а також порядку оскарження такої відмови. Таким чином, надаючи вищезазначену відповідь на запит 21.04.2025, відповідач діяв не на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України «Про інформацію», «Про доступ до публічної інформації». У свою чергу, посилаючись у відзиві на закінчення терміну зберігання (5 р.) запитуваних позивачем документів, відповідач стверджує про відсутність таких як у паперовій, так і у електронній формі, оскільки вважає, що факт закінчення терміну зберігання цих документів автоматично завершує їх зберігання загалом. Проте, «закінчення терміну зберігання документа» (коли його можна знищити або передати до архіву) і «закінчення зберігання документа» (коли його перестали використовувати і він підлягає знищенню або передачі до архіву) – це не тотожні поняття, адже «закінчення терміну зберігання» стосується конкретних, законодавчо встановлених періодів для різних типів документів (3, 5, 10, 75 років), тоді як «закінчення зберігання» (або доцільність його подальшого зберігання) може настати і пізніше після формального строку, залежно від практичної цінності, а сам процес завершується знищенням чи передачею в архів, а не просто закінченням терміну, передбаченого Переліком типових документів, що створюються під час діяльності державних органів та органів місцевого самоврядування, інших юридичних осіб, із зазначенням строків зберігання документів, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 12.04.2012 № 578/5. Отже, закінчення терміну зберігання запитуваних позивачем документів не є автоматичною підставою для відмови відповідачем у їх наданні. Для правомірного твердження про відсутність документів Департамент економічного розвитку повинен був довести документально, що такі знищені у встановленому законом порядку (складено відповідний акт про вилучення для знищення, погоджений архівною установою). Якщо такого акту немає — документи вважаються такими, що мають бути в наявності. Однак, до відзиву на позовну заяву представником відповідача Гнатушок І.Т. не долучено доказів, які б підтверджували позицію Департаменту економічного розвитку про відсутність у нього правової підстави для збереження звернення (з доданими до нього документами) Релігійної громади Християн Віри Євангельської «Жива Надія» від 20.04.2018 № 2-11103-23, а також наданого відповідачем листа-відповіді на нього. При цьому, запитувані позивачем документи стосуються облаштування Релігійною громадою ОСОБА_2 (Церкви) № 2 майданчика для паркування транспортних засобів по вулиці Татарській у місті Львові (на території парку «Високий Замок», що входить до складу природно-заповідного фонду України), тобто містять інформацію щодо розпорядження нерухомим державним/комунальним майном (землею), яка становить суспільний інтерес. Саме облаштування майданчика для паркування транспортних засобів є тривалою та складною процедурою в Україні. Зазначений об`єкт благоустрою повинен відповідати нормам, нормативам, стандартам у сфері благоустрою населених пунктів, а його розміщення здійснюється у встановленому порядку органами місцевого самоврядування за погодженням з уповноваженим підрозділом Національної поліції. Основні етапи та причини тривалості включають: розробку проєкту паркувального майданчика, погодження його з місцевими органами влади, експертизу безпеки дорожнього руху, екологічну експертизу, оформлення прав на земельну ділянку, введення в експлуатацію тощо. Кожен з цих етапів може тривати від кількох тижнів до кількох місяців, а наявність зауважень чи необхідність доопрацювання проєкту ще збільшує загальний термін цієї процедури. Відтак, звернення (з доданими до нього документами) Релігійної громади Християн Віри Євангельської «Жива Надія» від 20.04.2018 № 2-11103-23, а також наданий Департаментом економічного розвитку Львівської міської ради лист-відповідь на нього, не могли бути знищені, оскільки є частиною дозвільної документації і можуть знадобитися для подальшого обслуговування майданчика, внесення змін, перевірок або для підтвердження законності його функціонування. Також слід зауважити, що запроваджена Львівською міською радою у 2016 році система електронного документообігу «Електронна система управління документами та записами для Львівської міської ради» на платформі Alfresco не була заміненою на іншу систему електронного документообігу як стверджує представник відповідача ОСОБА_3 , а лише модернізована (реалізована на платформі IT-Enterprise) і функціонує надалі. Окрім цього, процес модернізації зазначеної системи передбачав перенесення документів і метаданих з Alfresco до IT-Enterprise зі збереженням версійності та зв`язків. З огляду на це, можна стверджувати, що запитувані позивачем документи станом на сьогодні є в наявності та зберігаються у відповідача як у паперовій, так і в електронній формі. Враховуючи наведене, а також те, що відповідач не виконав свій обов`язок щодо надання належних та допустимих доказів в підтвердження наявності підстав для відмови у наданні запитуваної інформації, та, відповідно, не довів законності відмови у наданні публічної інформації, позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню судом. Просила суд позовні вимоги задовольнити. 
Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. 
Оскільки відсутні клопотання будь-якої зі сторін про розгляд справи у судовому засіданні з викликом сторін, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. 
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі факти, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд дійшов наступного висновку. 
21.04.2025 на офіційну електронну адресу Департаменту економічного розвитку ОСОБА_1 було надіслано запит з проханням надати в електронному (скановану в кольоровому форматі) та паперовому вигляді копію звернення (з доданими до нього документами) Релігійної громади Християн Віри Євангельської «Жива Надія» від 20.04.2018 №2-11103-23, а також копію наданого Департаментом економічного розвитку листа-відповіді на нього. 
На зазначений запит позивач отримала лист-відповідь № 2301-вих-59423 від 23.04.2025 наступного змісту: «На Ваш запит про надання публічної інформації від 21.04.2025, зареєстрований у системі електронного документообігу Львівської міської ради IT Enterprise за №3-О-ЗПІ-600-23 від 21.04.2025 щодо надання копій звернення Релігійної громади Християн Віри Євангельської «Жива Надія» від 20.04.2018 №2 11103-23 та листа-відповіді на нього повідомляємо наступне. Відповідно до пункту 330 глави 5 розділу II Переліку типових документів, що створюються в діяльності органів місцевого самоврядування, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 12.04.2012 № 578/5, документи загальної вхідної та вихідної кореспонденції, у тому числі звернення юридичних осіб, зберігаються протягом трьох років. Станом на дату Вашого звернення встановлений строк зберігання запитуваних документів вичерпано, у зв`язку з чим вони не зберігаються у департаменті економічного розвитку Львівської міської ради. У разі незгоди з результатами відповіді, Ви маєте право оскаржити її у порядку, передбаченому чинним законодавством. Інформацію щодо вирішення будь-яких інших проблем Ви можете отримати у Центрі надання адміністративних послуг у приміщенні Львівської міської ради за адресою: пл. Ринок, 1 та на гарячій лінії міста за номером: 15-80».
Вважаючи відмову Департаменту економічного розвитку надати запитувану інформацію з зазначених вище підстав протиправною, такою, що суперечить вимогам чинного законодавства України, порушує право на отримання інформації, тому позивач звернулася до суду. 
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке. 
Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи повинні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст. 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.
Право на доступ до публічної інформації є конституційним правом людини, передбаченим і гарантованим ст. 34 Конституції України, яка, у свою чергу, ґрунтується на положеннях ст. 10 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, ст. 19 Загальної декларації прав людини, ст. ст. 18 та 19 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права.
Питання практичної реалізації громадянами України наданого їм ст. 40 Конституції України права регламентовано Законом України «Про звернення громадян» та Законом України «Про доступ до публічної інформації».
Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про звернення громадян громадяни України» мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.
Статтею 3 Закону України «Про звернення громадян» визначено, що під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги. Заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності
Статтею 5 Закону України «Про звернення громадян» визначено, що звернення адресуються органам державної влади і місцевого самоврядування, підприємствам, установам, організаціям незалежно від форм власності, об`єднанням громадян або посадовим особам, до повноважень яких належить вирішення порушених у зверненнях питань.
Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 7 Закону України «Про звернення громадян» звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов`язковому прийняттю та розгляду. Якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об`єднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень, воно в термін не більше п`яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення.
Статтею 1 Закону України «Про інформацію» визначено, що інформація - це будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді.
Спеціальним законом, який визначає порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації та інформації, що становить суспільний інтерес, є Закон України Про доступ до публічної інформації.
Метою цього Закону є забезпечення прозорості та відкритості суб`єктів владних повноважень і створення механізмів реалізації права кожного на доступ до публічної інформації.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про доступ до публічної інформації» публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.
Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про доступ до публічної інформації» доступ до інформації забезпечується шляхом надання інформації за запитами на інформацію.
Сфера дії цього Закону не поширюється на відносини у сфері звернень громадян, які регулюються спеціальним законом (ч. 2 ст. 2 Закону України Про доступ до публічної інформації).
Запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні (ч. 1 ст. 19 України Про доступ до публічної інформації).
Суб`єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації, відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України Про доступ до публічної інформації, є: 1) запитувачі інформації - фізичні, юридичні особи, об`єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб`єктів владних повноважень; 2) розпорядники інформації - суб`єкти, визначені у статті 13 цього Закону; 3) структурний підрозділ або відповідальна особа з питань доступу до публічної інформації розпорядників інформації.
Розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються, зокрема, суб`єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб`єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання (п. 1 ч. 1 ст. 13 Закону України «Про доступ до публічної інформації»).
Частиною 1 ст. 14 Закону України «Про доступ до публічної інформації» встановлено, що розпорядники інформації зобов`язані: 1) оприлюднювати інформацію, передбачену цим та іншими законами; 2) систематично вести облік документів, що знаходяться в їхньому володінні; 3) вести облік запитів на інформацію; 4) визначати спеціальні місця для роботи запитувачів з документами чи їх копіями, а також надавати право запитувачам робити виписки з них, фотографувати, копіювати, сканувати їх, записувати на будь-які носії інформації тощо; 5) мати спеціальні структурні підрозділи або призначати відповідальних осіб для забезпечення доступу запитувачів до інформації та оприлюднення інформації; 6) надавати та оприлюднювати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об`єктивність наданої інформації і оновлювати оприлюднену інформацію.
Порядок розгляду і надання відповіді на запит визначено у ст. 20 Закону України «Про доступ до публічної інформації». Зокрема, розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту (ч. 1 ст. 20 Закону); у разі якщо запит стосується надання великого обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних, розпорядник інформації може продовжити строк розгляду запиту до 20 робочих днів з обґрунтуванням такого продовження. Про продовження строку розпорядник інформації повідомляє запитувача в письмовій формі не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту (ч. 4 ст. 20 Закону).
У частині 1 ст. 22 Закону України «Про доступ до публічної інформації» наведений вичерпний перелік підстав, з яких розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту на її отримання.
Так розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках:
1) розпорядник інформації не володіє і не зобов`язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит;
2) інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону;
3) особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов`язані з копіюванням або друком;
4) не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п`ятою статті 19 цього Закону.
Відповідно до ч.3 ст.22 Закону України «Про доступ до публічної інформації» розпорядник інформації, який не володіє запитуваною інформацією, але якому за статусом або характером діяльності відомо або має бути відомо, хто нею володіє, зобов`язаний направити цей запит належному розпоряднику з одночасним повідомленням про це запитувача. У такому разі відлік строку розгляду запиту на інформацію починається з дня отримання запиту належним розпорядником.
Аналіз зазначених норм законодавства доводить, що визначальним для публічної інформації є те, що вона заздалегідь зафіксована будь-якими засобами та на будь-яких носіях та знаходилась у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації.
Розглядаючи питання щодо реалізації права на доступ до інформації, слід розрізняти звернення за Законом України «Про звернення громадян» та Законом України «Про доступ до публічної інформації».
Так, Закон України «Про звернення громадян» передбачає, що громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.
Закон України «Про доступ до публічної інформації» визначає порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес.
Під публічною інформацією мається на увазі відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.
Визначальною ознакою публічної інформації є те, що вона по своїй суті є заздалегідь готовим зафіксованим на певному носії продуктом. Отримувати та/або створювати такий продукт може виключно суб`єкт владних повноважень у процесі здійснення ним своїх владних управлінських функцій. У подальшому володіти цим продуктом може будь-який розпорядник публічної інформації, навіть якщо він не є суб`єктом владних повноважень. Незалежно від наявності у розпорядника інформації статусу суб`єкта владних повноважень, спори з приводу оскарження його рішень, дій чи бездіяльності є публічно-правовими і на них поширюється юрисдикція адміністративних судів, проте, за обов`язкової умови, що запитувана у нього інформація є публічною у розумінні Закону України «Про доступ до публічної інформації».
Особливістю цього Закону є те, що він не поширюється на відносини у сфері звернень громадян, які регулюються спеціальним законом.
Варто відзначити, що право на звернення та право на доступ до публічної інформації тісно пов`язані між собою.
Право на звернення - це викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заява (клопотання) і скарги (ст. 3 Закону України «Про звернення громадян»), до суб`єктів владних повноважень, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації.
Під запитом на інформацію розуміється прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні (ст. 19 Закону України «Про доступ до публічної інформації»).
Тобто, мова йде про раніше створену інформацію, якою володіє розпорядник. Для відповіді на інформаційний запит розпорядник інформації не повинен створювати нову інформацію, готувати аналітику, надавати роз`яснення тощо).
Не є інформаційним запитом звернення, для відповіді на яке необхідно створити інформацію, крім випадків, коли розпорядник інформації не володіє запитуваною інформацією, але зобов`язаний нею володіти (п. 1 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про доступ до публічної інформації»).
Як зазначалося вище. 21.04.2025 позивачем на офіційну електронну адресу Департаменту економічного розвитку було надіслано запит з проханням надати в електронному (скановану в кольоровому форматі) та паперовому вигляді копію звернення (з доданими до нього документами) Релігійної громади Християн Віри Євангельської «Жива Надія» від 20.04.2018 №2-11103-23, а також копію наданого Департаментом економічного розвитку Львівської міської ради листа-відповіді на нього. 
23.04.2025 позивач отримала лист-відповідь за вих. № 2301-вих-59423 наступного змісту: «На Ваш запит про надання публічної інформації від 21.04.2025, зареєстрований у системі електронного документообігу Львівської міської ради IT Enterprise за №3-О-ЗПІ-600-23 від 21.04.2025 щодо надання копій звернення Релігійної громади Християн Віри Євангельської «Жива Надія» від 20.04.2018 №2 11103-23 та листа-відповіді на нього повідомляємо наступне. Відповідно до пункту 330 глави 5 розділу II Переліку типових документів, що створюються в діяльності органів місцевого самоврядування, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 12.04.2012 № 578/5, документи загальної вхідної та вихідної кореспонденції, у тому числі звернення юридичних осіб, зберігаються протягом трьох років. Станом на дату Вашого звернення встановлений строк зберігання запитуваних документів вичерпано, у зв`язку з чим вони не зберігаються у департаменті економічного розвитку Львівської міської ради. У разі незгоди з результатами відповіді, Ви маєте право оскаржити її у порядку, передбаченому чинним законодавством. Інформацію щодо вирішення будь-яких інших проблем Ви можете отримати у Центрі надання адміністративних послуг у приміщенні Львівської міської ради за адресою: пл. Ринок, 1 та на гарячій лінії міста за номером: 15-80». 
Суд звертає увагу на те, що «закінчення терміну зберігання документа» (коли його можна знищити або передати до архіву) і «закінчення зберігання документа» (коли його перестали використовувати і він підлягає знищенню або передачі до архіву) – це не тотожні поняття, адже «закінчення терміну зберігання» стосується конкретних, законодавчо встановлених періодів для різних типів документів (3, 5, 10, 75 років), тоді як «закінчення зберігання» (або доцільність його подальшого зберігання) може настати і пізніше після формального строку, залежно від практичної цінності, а сам процес завершується знищенням чи передачею в архів, а не просто закінченням терміну, передбаченого Переліком типових документів, що створюються під час діяльності державних органів та органів місцевого самоврядування, інших юридичних осіб, із зазначенням строків зберігання документів, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 12.04.2012 № 578/5. 
Суд погоджується із доводами позивача про те, що для правомірного твердження про відсутність документів Департамент економічного розвитку повинен був довести документально, що такі знищені у встановленому законом порядку (складенням відповідного акту про вилучення для знищення, погодженого архівною установою). Якщо такого акту немає - документи вважаються такими, що мають бути в наявності. 
Також суд звертає увагу на те, що запроваджена Львівською міською радою у 2016 році система електронного документообігу «Електронна система управління документами та записами для Львівської міської ради» на платформі Alfresco не була заміненою на іншу систему електронного документообігу, як стверджує представник відповідача Гнатушок І.Т., а лише модернізована (реалізована на платформі IT-Enterprise) і функціонує надалі. Окрім цього, процес модернізації зазначеної системи передбачав перенесення документів і метаданих з Alfresco до IT-Enterprise зі збереженням версійності та зв`язків.
Суд бере до уваги покликання позивача про те, що відповідачем не дотриманні відповідні критерії щодо надання відповіді на запит про надання публічної інформації. 
Водночас, суд не бере до уваги покликання позивача про те, що запитувані нею документи стосувалися облаштування Релігійною громадою Християн Віри Євангельської (Церкви) № 2 майданчика для паркування транспортних засобів по вул. Татарській у м. Львові (на території парку «Високий Замок», що входить до складу природно-заповідного фонду України), тобто містять інформацію щодо розпорядження нерухомим державним/комунальним майном (землею), яка становить суспільний інтерес. 
Так, зі змісту запиту про надання публічної інформації від 21.04.2025 не вбачається, що таке звернення стосувалося саме облаштування Релігійною громадою ОСОБА_2 (Церкви) № 2 майданчика для паркування транспортних засобів по вул. Татарській у м. Львові. Крім того, те, що зазначені документи є частиною дозвільної документації на облаштування зазначеного майданчика, на переконання суду, є лише припущенням позивача. 
Що ж стосується твердження позивача про те, що відповідач відмовив у задоволенні запиту від 21.04.2025, надавши відповідь не по суті такого та ще й з викладенням недостовірної інформації, що полягає у посиланні на п. 330 глави 5 розділу II Переліку типових документів, що створюються під час діяльності державних органів та органів місцевого самоврядування, інших юридичних осіб, із зазначенням строків зберігання документів, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 12.04.2012 № 578/5, яким передбачено термін зберігання (5 р.) договорів, угод (аудиторських, господарських, операційних тощо), а не документів загальної вхідної та вихідної кореспонденції, у тому числі звернень юридичних осіб, то суд зазначає таке. 
Як вбачається зі змісту відзиву на позовну заяву, представник відповідача, визнав, що у відповіді відповідач помилково покликається не на ту статтю Порядку, яка підлягала застосуванню. Однак, як ствердив представник, це не змінило того факту, що термін зберігання звернення та відповіді на нього завершися. Суд зауважує, що зазначена описка у відповіді на запит є технічною, а відтак, не змінює позиції відповідача щодо наданої відповіді на запит. 
Суд зауважує, що за чинним законодавством, надання на інформаційний запит неповної відповіді, яка задовольняє лише частину запиту (або надання інформації не на всі питання запиту, надання документу, що не містить всіх сторінок, надання документів без додатку, що є його невід`ємною частиною, надання відповіді із упущенням інформації, яка за законом є відкритою тощо), без належно оформленої відмови у задоволенні решти запиту відповідно до вимог Закону України «Про доступ до публічної інформації», є протиправними діями/бездіяльністю розпорядника інформації.
Слід зазначити, що протиправна бездіяльність суб`єкта владних повноважень - це пасивна форма поведінки цього органу чи посадової особи. 
Однак враховуючи, що відповідач фактично надав відповідь позивачу, суд вважає, що у цьому випадку мають місце протиправні дії щодо неналежного розгляду запиту про надання публічної інформації.
Отже, порушені права позивача підлягають захисту та відновленню шляхом визнання протиправними дій відповідача щодо неналежного розгляду запиту про надання публічної інформації та зобов`язання відповідача повторно розглянути запит позивача на інформацію в порядку, встановленому Законом України «Про доступ до публічної інформації», з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні.
Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Частиною 1, 2 ст. 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень та докази, надані позивачем, суд дійшов висновку про задоволення позову.
Враховуючи відсутність судових витрат у справі, питання про їх розподіл судом не вирішується.
Керуючись ст. ст. 2, 6-9, 19-20, 22, 25-26, 72, 77, 90, 139, 143, 241-246, 255, 257-258, 293, 295, п.п. 15.5 п. 15 розділу VII «Перехідні положення» КАС України, суд 

В И Р І Ш И В :

адміністративний позов задовольнити повністю.
Визнати протиправними дії Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради щодо надання листом № 2301-вих-59423 від 23.04.2025 недостовірної та не по суті запиту від 21.04.2025 інформації, безпідставної відмови листом № 2301-вих-59423 від 23.04.2025 у задоволенні запиту від 21.04.2025 про надання публічної інформації, ненадання запитуваної публічної інформації, зазначеної у запиті від 21.04.2025. 
Зобов`язати Департамент економічного розвитку Львівської міської ради (код ЄДРПОУ 34814859, адреса місця знаходження: 79008, м. Львів, пл. Ринок, 1) повторно розглянути запит ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) від 21.04.2025 та надати запитувану у ньому інформацію у строк, передбачений Законом України «Про доступ до публічної інформації», з моменту набрання судовим рішенням законної сили, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні.
Судові витрати в цій справі розподілу не підлягають. 
Рішення може бути оскаржене, згідно зі ст. 295 КАС України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення набирає законної сили, згідно зі ст. 255 КАС України, після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення складений 26.05.2026. 

Суддя Потабенко В.А.