ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

20 травня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 340/4356/25	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді Шлай А.В. (доповідач),
суддів: Малиш Н.І., Кругового О.О., 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Благодійної організації "Благодійний фонд "Центр допомоги Олександрія" на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 11 листопада 2025 р. (суддя Петренко О.С) в адміністративній справі №340/4356/25 за позовом Кіровоградського обласного відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю до Благодійної організації "Благодійний фонд "Центр допомоги Олександрія", про стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені, -

В С Т А Н О В И В:

Кіровоградське обласне відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю звернулося до суду із адміністративним позовом, в якому просило стягнути з Благодійної організації "Благодійний фонд "Центр допомоги Олександрія" адміністративно - господарські санкцій у розмірі 25 281,21 грн. та пеню у розмірі 910,08 грн. 
В обґрунтування позовних вимог вказано, що відповідно до нормативу у 2024 році відповідач мав працевлаштувати одну особу з інвалідністю, однак цього не зробив, адміністративно - господарські санкції добровільно не сплатив, що зумовило звернення до суду.
Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 11 листопада 2025р., ухваленим за результатами розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, адміністративний позов Кіровоградського обласного відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю задоволено. 
У поданій апеляційній скарзі Благодійна організація "Благодійний фонд "Центр допомоги Олександрія" просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову. 
В обгрунтування вимог апеляційної скарги вказує, що згідно приписів статті 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні», нормативи робочого місця для працевлаштування осіб з інвалідністю, застосовується лише до підприємств, які використовують найману працю. Станом на 2024 рік постійні штатні працівники в обліковому складі організації відсутні, оскільки всі задіяні учасники працюють на громадських чи на волонтерських засадах на безоплатній основі. Єдиними формами оплачуваної роботи є участь в тимчасових громадських роботах осіб, які перебувають на обліку в центрі зайнятості, як зареєстровані безробітні. Оскільки постійна чисельність працюючих відсутня, відсутній обов`язок створювати робоче місце для особи з інвалідністю. Підставою для нарахування санкцій стало те, що у звітному періоді тимчасово виконували роботи особи, направлені центром зайнятості на громадські роботи, з якими було укладено трудовий договір (контракт) згідно вимог Порядку організації громадських та 
інших робіт тимчасового характеру, затверджено постановою Кабінету Міністрів України № 175 від 20 березня 2013 р. та їх було включено до облікової кількості штатних працівників за вимогами п. 2.1 Інструкції зі статистики кількості працівників, затвердженої наказом Державного комітету статистики України №286 від 28 вересня 2005 р. Тимчасові працівники, задіяні на громадських роботах, не можуть враховуватися для визначення чисельності працівників згідно приписів статті 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні». 
Письмовий відзив на апеляційну скаргу від позивача до суду апеляційної інстанції не надходив. 
Справа розглянута в порядку письмового провадження відповідно до положень статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України.
Судом першої інстанції встановлено наступні обставини у справі.
Відповідно до інформації, отриманої позивачем в автоматизованому режимі з використанням даних Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування та Централізованого банку даних з проблем інвалідності, встановлено факт невиконання відповідачем нормативу робочих місць, чим порушено приписи ст.ст.19,20 Закону України "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні". Позивачем розраховано суму адміністративно-господарських санкцій за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю, виходячи із кількості незайнятих робочих місць, призначених для забезпечення працевлаштування осіб з інвалідністю (1 особа) – 25 281,21 грн.
Не виконання відповідачем у 2024 році нормативу для працевлаштування осіб з інвалідністю та не сплата в добровільному порядку адміністративно - господарських санкцій, зумовило звернення позивача до суду. 
Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що з 06 листопада 2022 року, з набранням чинності Законом України від 18 жовтня 2022 р. № 2682-IX, Фонд соціального захисту осіб з інвалідністю отримав повноваження застосовувати адміністративно-господарські санкції за невиконання нормативу працевлаштування осіб з інвалідністю (4 % від середньооблікової чисельності штатних працівників або одне місце для підприємств із 8 - 25 працівниками) на основі автоматизованого аналізу даних Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування та Централізованого банку даних з проблем інвалідності, без необхідності проведення позапланових перевірок Держпраці. В період з червня 2024 року по грудень 2024 року відповідачем створено тимчасові робочі місця для проведення суспільно корисних робіт. Враховуючи середньооблікову кількість штатних працівників відповідача у 2024 р. в кількості 11 осіб, норматив робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю становив 1 особа. Відповідачем не надано доказів створення робочого місця для працевлаштування особи з інвалідністю, тому наявні підстави для застосування до нього відповідальності, передбаченої статтею 20 Закону №875-ХІІ. 
Здійснюючи перевірку оскарженого рішення суду першої інстанції, колегія суддів керується приписами статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до яких рішення суду повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Перевірка оскарженого рішення суду першої інстанції здійснюється в межах доводів та вимог апеляційної скарги, як це передбачено статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України.
Щодо доводів апеляційної скарги відповідача про відсутність підстав для застосування до нього відповідальності, передбаченої статтею 20 Закону України "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні", слід зазначити наступне. 
Статтею 19 Закону України "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні" визначено, що для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю у розмірі 4 відсотки середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця. 
Статтею 20 Закону України "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні" передбачено, що підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих осіб з інвалідністю менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом. Для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, на яких працює від 8 до 15 осіб, розмір адміністративно-господарських санкцій за робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом, визначається в розмірі половини середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, у фізичної особи, яка використовує найману працю. 
Верховний Суд в постанові від 24 квітня 2025 р. у справі №280/3642/23 вказав наступне: 
"В обліковій кількості штатних працівників за кожний календарний день враховуються особи, які фактично працювали, а також відсутні на роботі з будь-яких причин, тобто усі працівники, які перебувають у трудових відносинах, незалежно від виду трудового договору (пункт 2.3 Інструкції № 286). 
Починаючи з 06 листопада 2022 року, з набранням чинності Законом України від 18 жовтня 2022 р. № 2682-IX, Фонд соціального захисту осіб з інвалідністю отримав повноваження застосовувати адміністративно-господарські санкції за невиконання нормативу працевлаштування осіб з інвалідністю на основі автоматизованого аналізу даних Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування та Централізованого банку даних з проблем інвалідності, без необхідності проведення позапланових перевірок Держпраці.
Автоматизоване виявлення Фондом соціального захисту осіб з інвалідності роботодавців-порушників до 10 березня на основі даних Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування та Централізованого банку даних з проблем інвалідності, є реактивним заходом контролю, що відбувається після завершення звітного року. За результатами такого заходу Фонд може накласти на роботодавця адміністративно-господарські санкції та пеню. 
Державний реєстр загальнообов`язкового державного соціального страхування складається з реєстру страхувальників і реєстру застрахованих осіб. Реєстр застрахованих осіб формує та веде Пенсійний фонд України, в якому обліковує дані про застрахованих осіб, сплату єдиного внеску та інших цілей соціального страхування. 
Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затверджене Постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 р. № 10-1 визначає, що реєстр застрахованих осіб забезпечує накопичення, зберігання та автоматизовану обробку інформації про страховий стаж та заробітну плату (дохід, грошове забезпечення, допомогу, компенсацію), про набуття застрахованими особами права на отримання страхових виплат за окремими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування. Відомості до Реєстру застрахованих осіб, зміни, уточнення до них вносяться в електронній формі в автоматичному режимі на підставі, зокрема, звітності, що подається страхувальниками до Пенсійного фонду України. 
Положення про Централізований банк даних з проблем інвалідності, затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 16 лютого 2011 р. № 121 у редакції постанови від 07 квітня 2023 р. № 307, що застосовується з 10 березня 2023 р. передбачає, що до Центрального банку даних з проблем інвалідності вносяться, зокрема, відомості про створення роботодавцями робочих місць для осіб з інвалідністю, зайнятість та працевлаштування таких осіб, відомості, необхідні для обчислення кількості робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю роботодавцями відповідно до нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю, встановленого частиною першою статті 19 Закону України “Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні”.
Тобто, роботодавець, який виявив помилку в поданій звітності, має право подати уточнюючу звітність до 10 березня, після цього Фонд на основі даних Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування та Централізованого банку даних з проблем інвалідності має всі підстави вважати, що норматив не виконано, і накласти санкції відповідно до статті 20 Закону №875-XII.
Як вбачається із наявних в матеріалах справи письмових доказів, наданих відповідачем до відзиву на апеляційну скаргу, між ним та Кіровоградським обласним центром зайнятості укладено договори про організацію та фінансування суспільно корисних робіт: від 12 червня 2024 р. №110824061200017, від 28 червня 2024 р. №110824062800019, від 29 липня 2024 р. №110824072900022, від 02 вересня 2024 р. №11824090200027, від 01 жовтня 2024 р. №110824100100031, від 30 жовтня 2024 р. №110824103000034, від 28 листопада 2024 р. №110824112800037, в зв`язку із чим наказами в період з 17 червня 2024 р. по 28 червня 2024 р. створено 10 робочих місць, в період з 03 липня 2024 р. по 31 липня 2024 р. створено 10 робочих місць, в період з 05 серпня 2024 р. по 30 серпня 2024 р. створено 10 робочих місць, в період з 05 вересня 2024 р. по 30 вересня 2024 р. створено 11 робочих місць, в період з 04 жовтня 2024 р. по 31 жовтня 2024 р. створено 12 робочих місць, в період з 05 листопада 2024 р. по 29 листопада 2024 р. створено 12 робочих місць, в період з 03 грудня 2024 р. по 25 грудня 2024 р. створено 12 робочих місць (а.с. 29-48). 
У відповідності до пунктів 2.1, 2.3 Інструкції зі статистики кількості працівників, затвердженої наказом Державного комітету статистики України №286 від 28 вересня 2005 р., в облікову кількість штатних працівників включаються усі наймані працівники, які уклали письмово трудовий договір (контракт) і виконували постійну, тимчасову або сезонну роботу один день і більше, а також власники підприємства, якщо, крім доходу, вони отримували заробітну плату на цьому підприємстві. В обліковій кількості штатних працівників за кожний календарний день враховуються особи, які фактично працювали, а також відсутні на роботі з будь-яких причин, тобто усі працівники, які перебувають у трудових відносинах, незалежно від виду трудового договору.
Отже, суд апеляційної інстанції відхиляє доводи апеляційної скарги відповідача, що тимчасові працівники, задіяні на громадських роботах, не можуть враховуватися для визначення чисельності працівників згідно приписів статті 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні». Крім того, відповідач вказує, що тимчасових працівників у 2024 році ним було включено до облікової кількості штатних працівників. 
Позивачем в автоматизованому режимі із використанням даних Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування та Централізованого банку даних з проблем інвалідності, встановлено факт невиконання відповідачем нормативу створення одного робочого місця для працевлаштування осіб з інвалідністю у 2024 році, виходячи із середньооблікової кількості вказаних ним штатних працівників - 11 осіб. В зв`язку із чим відповідачу правомірно була визначена позивачем сума адміністративно-господарських санкцій в розмірі 25 281,21 грн., а саме половина середньої річної заробітної плати на підприємстві, на якому працює від 8 до 15 осіб (50 562,41 грн./2) (а.с. 7- зворот). 
Оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, відсутні підстави, передбачені статтею 317 Кодексу адміністративного судочинства України, для скасування ухваленого ним рішення.
Керуючись статтями 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Благодійної організації "Благодійний фонд "Центр допомоги Олександрія" - залишити без задоволення. 
Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 11 листопада 2025 р. в адміністративній справі №340/4356/25 - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили 20 травня 2026 р. і оскарженню в касаційному порядку не підлягає згідно частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України. 

Головуючий - суддя А.В. Шлай 

суддя Н.І. Малиш 

суддя О.О. Круговий