Справа № 212/3315/26 
3/212/738/26
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 травня 2026 року м. Кривий Ріг 

Суддя Покровського районного суду міста Кривого Рогу Власенко М.Д. розглянувши матеріали про адміністративне правопорушення, які надійшли з Полку патрульної поліції в місті Кривому Розі Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції у відношенні:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-
В С Т А Н О В И В:
23 лютого 2026 року о 14.24 годині у місті Кривий Ріг Покровському районі, по вулиці Електрична біля будинку 2, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом “Skoda Octavia” д.н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законом порядку із застосуванням спеціального технічного приладу “Alcotest 6820”, результат огляду 0,43 ‰. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.9а, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП. 
В судовому засіданні представник ОСОБА_1 – адвокат Щербань О.С. заперечував проти пртоколу, надавши клопотання про закриття провадження у справі, у якому вказав, що із відеозапису чітко вбачається, що під час проведення огляду, на запитання працівника поліції про згоду з результатами, ОСОБА_1 не висловив згоду з отриманими показниками, водночас, в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння зазначено протилежне — нібито він погодився з результатами огляду, що є істотним порушенням вимог ст.ст.251, 256 КУпАП. На відеозаписі зафіксовано, що поліцейський вручає ОСОБА_1 протокол та надає його для підпису, а на іншому відеозаписі у цей самий період інша поліцейська здійснює складання акта огляду на стан сп`яніння, при цьому після вручення протоколу поліцейський прощається з ОСОБА_1 , повертається та сідає до службового автомобіля, тоді як поліцейська продовжує заповнювати акт огляду. Зазначене свідчить про те, що відповідні процесуальні документи складатися неодночасно та без належної участі. Враховуючи як відсутність фактичної згоди на відеозаписі, так і сумнівність підпису в акті, відсутні належні докази того, що ОСОБА_1 погоджувався з результатами огляду. Крім того, у ОСОБА_1 зафіксовано показник 0,43 ‰ алкоголю, водночас чинне законодавство України не містить чітко визначеного на рівні закону гранично допустимого показника вмісту алкоголю, встановленого саме уповноваженою особою закладу охорони здоров`я, а отже, відповідно до ст. 9 Конституції України, підлягають застосуванню норми міжнародного права, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до п.5 ст.8 Конвенції про дорожній рух від 08.11.1968 року, ратифікованої Україною, у національному законодавстві мають бути передбачені спеціальні положення щодо керування транспортними засобами під впливом алкоголю, а також встановлений допустимий рівень алкоголю в крові або у повітрі, що видихається. При цьому максимальний рівень алкоголю не повинен перевищувати 0,50 г/л крові або 0,25 мг/л у повітрі, що видихається. Таким чином, відповідно до норм міжнародного права, допустимий рівень алкоголю становить 0,5%о, що фактично корелюється із показником 0,25 мг/л у видихуваному повітрі. Отже, навіть за умови формального прийняття результату 0,43%о, такий показник перебуває у межах, визначених міжнародно-правовими стандартами. Більше того, відповідно до технічних характеристик приладу «Drager», допустима похибка вимірювання у діапазоні до 0,8%о становить ±0,06%о, що додатково ставить під сумнів достовірність отриманого результату та не виключає, що фактичний показник міг бути ще нижчим. Крім того, згідно з чеком приладу від 23 лютого 2026 року температура самого пристрою під час проведення огляду становила +13,0°С, водночас за офіційними метеорологічними даними температура навколишнього середовища у відповідний проміжок часу (з 12:00 до 15:00) становила лише від +2 до +3 °С. Така істотна розбіжність між фактичною температурою повітря та температурою, зафіксованою приладом, свідчить про можливе порушення умов експлуатації технічного засобу або його некоректну роботу. Враховуючи, що точність вимірювання алкотестерів безпосередньо залежить від дотримання встановлених виробником температурних режимів та умов використання, будь-які відхилення можуть суттєво впливати на кінцевий результат. Також, з матеріалів справи вбачається, що на момент підходу поліцейських до транспортного засобу, в якому перебував ОСОБА_1 , автомобіль знаходився у нерухомому стані, а двигун був заглушений, тобто факту керування транспортним засобом не відбувалося, а після перевірки документів та з`ясування обставин, зокрема після прямого запитання щодо вживання алкоголю працівник поліції самостійно запропонував (фактично спонукав) ОСОБА_1 здійснити рух транспортного засобу. Саме дії поліцейського стали безпосередньою причиною подальшого руху автомобіля, що фактично створює ситуацію провокації до вчинення правопорушення. За відсутності відповідного втручання з боку працівника поліції не існує жодних об`єктивних підстав вважати, що ОСОБА_1 здійснив би керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння. На підставі викладеного, просив провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП закрити за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення.
Перевіривши та дослідивши матеріали справи, суддя дійшов наступного висновку.
Частина 1 статті 130 КУпАП визначає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно ст.278 КУпАП, при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення суд, в тому числі, перевіряє правильність складання протоколу інші матеріали справи про адміністративне правопорушення, належно з`ясовує обставини справи.
З аналізу ст.ст.251, 252 КУпАП слідує, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При цьому, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Так, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП при викладених у протоколі про адміністративне правопорушення обставинах у судовому засіданні встановлена та підтверджується наданими до справи доказами, а саме:
- результатами тестування на алкоголь за допомогою “Alcotest 6820 Drager”, прилад № ARHK-0124, тест № 1351 від 23 лютого 2026 року з яких вбачається, 23 лютого 2026 року о 14.24 годині протестовано ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у якого виявлено 0,43 ‰;
- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно якого огляд проведений у зв`язку з виявленими ознаками, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя. Результат огляду – 0,43 ‰ із яким ОСОБА_1 погодився, що підтверджується його особистим підписом;
- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції до КП “КБЛПД” ДОР” від 23 лютого 2026 року на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;
- рапортом інспектора взводу № 1 роти № 1 батальйону № 1 ППП в м. Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області ДПП згідно якого 23 лютого 2026 року о 14.24 годині умісті Кривий Ріг Покровському районі, по вулиці Електрична біля будинку 2 було зупинено транспортний засіб “Skoda Octavia” д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 , згідно ст.35 Закону України “Про Національну поліцію”. Під час спілкування з водієм, у останнього виявлені ознаки алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя. ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на виявлення стану алкогольного сп`яніння у визначеному законодавством порядку, на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного засобу, на що водій погодився, результат огляду 0,43 ‰;
- довідкою інспектора ВАП ППП в місті Кривий Ріг УПП в Дніпропетровської області ДПП з якої вбачається, що громадянин ОСОБА_1 отримував посвідчення водія на право керування транспортними засобами серії НОМЕР_2 ;
- CD – диском з відеозаписом нагрудних бодікамер працівників поліції, з яких вбачається, що ОСОБА_1 здійснив зупинку транспортного засобу біля зупинки тролейбусу, що призвело до ускладненого руху транспорту на цій ділянці шляху, у зв`язку з чим йому запропонували проїхати на кілька метрів далі з метою запобіганню затору на вузькій дорозі, що не є порушенням і не містить ознак провокації правопорушення, як про це стверджував представник. Після цього, проїхавши вперед, ОСОБА_1 припаркував автомобіль на узбіччі і під час спілкування з працівниками поліції у нього були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння. На пропозицію працівника поліції пройти огляд на місці зупинки, водій погодився, пройшов огляд результат якого склав 0,43 ‰.
Твердження представника Думініки С.І. щодо відсутності його згоди із результатами огляду, проведеного за допомогою Драгер, спростовуються відеозаписом «clip-4» 00:06:33 хв. Запису, де чітко зафіксовано, як ОСОБА_1 після оголошення йому результату, демонстрації всіх сертифікатів відповідності на прилад Драгер, відповідає на питання чи згоден він з результатом – «Добре», а також здійснює стверджувальний рух головою. Крім того з відео вбачається, що ОСОБА_1 без будь-яких заперечень підписав всі результати тестування, протокол та акт огляду, підтвердивши, що вживав алкоголь напередодні ввечері.
Відеозаписами також зафіксовано складання протоколу з вказанням дати та місця розгляду справи про адміністративне правопорушення, а також роз`яснення водію його прав, передбачених ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП. 
Згідно зі ст.266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Процедура проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та оформлення результатів такого огляду встановлена Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09 листопада 2015 року.
Відповідно до положень п.2 розділу І зазначеної Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Положеннями п.6 розділу І Інструкції встановлено, що огляд на стан сп`яніння, зокрема, проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі – спеціальні технічні засоби).
Згідно зі п.7 розділу ІІ Інструкції установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.
Пунктом 10 розділу ІІ Інструкції встановлено, що результати огляду на стан сп`яніння водія транспортного засобу, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів. У випадку установлення стану сп`яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються у протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду.
Отже, законодавством України встановлений мінімальний показник вмісту алкоголю в крові 0,2‰, при наявності якого, можна стверджувати про перебування особи в стані алкогольного сп`яніння. 
Щодо твердження захисника про те, що національним законодавством не передбачено максимального рівня вмісту алкоголю у крові та у повітрі, що видихається, у зв`язку з чим останній просить застосувати положення Віденської Конвенції про дорожній рух та закрити провадження по даній справі, оскільки рівень алкоголю у крові водія, який було встановлено, є нижчим за допустиму названою Конвенцією норму, то суддя зазначає наступне.
Так, у ст.8 Віденської Конвенції про дорожній рух від 08 листопада 1968 року, з доповненнями, внесеними Європейською угодою від 01 травня 1971 року, міститься норма про те, що у національному законодавстві повинні бути передбачені спеціальні положення, що стосуються керування транспортними засобами під дією алкоголю, а також допустимий законом рівень вмісту алкоголю у крові, а у відповідних випадках - в повітрі, що видихається, перевищення якого є не сумісним із керуванням транспортним засобом. У всіх випадках максимальний рівень вмісту алкоголю у крові у відповідності із національним законодавством не повинен перевищувати 0,50 г чистого алкоголю на літр крові чи 0,25 мг на літр повітря, що видихається.
У даному випадку вказана норма Конвенції не встановлює мінімального рівня алкоголю в крові або у повітрі, що видихається водієм, а навпаки, встановлює його максимальний рівень, за яким, на думку авторів конвенції, настає алкогольне сп`яніння. Проте, Конвенція про дорожній рух не забороняє національним органам влади встановлювати інші показники рівня алкоголю, менші за 0,25‰ у повітрі, що видихається, що й має місце в Україні, де встановлено мінімальний показник рівня алкоголю у крові - 0,2 ‰.
Разом з цим, у водія ОСОБА_1 встановлений результат огляду на стан сп`яніння, проведений на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів - 0,43‰, що перевищує встановлену межу національним законодавством, а також перебуває за межами допустимої похибки вимірювального пристрою, а отже свідчить про беззаперечне перебування останнього у стані алкогольного сп`яніння. Отже, нормами національного законодавства врегульовано питання меж допустимості показника вмісту алкоголю в крові, тому застосування норм міжнародного законодавства в даній справі є необґрунтованим стороною захисту.
Представником ОСОБА_1 також долучено копії документів щодо технічних характеристик приладу «Драгер Алкотест 6820», з яких вбачається, що вимірювальний прилад має сервісну гарантійну книжку заводу виробника, Свідоцтво про державну реєстрацію, а також пройшов відповідне градуювання та державну повірку в останнє 07.11.2025 року строком на один рік, що також підтверджується Свідоцтвом про повірку законодавчо врегульованого засобу вимірювальної техніки терміном дії до 07.11.2026 року. 
Будь-яких інших доказів на підтвердження можливого порушення умов експлуатації технічного засобу або його некоректну роботу через істотну розбіжність показників температури навколишнього середовища, на які посилався представник, до суду не надано, у зв`язку з чим суддя відхиляє заперечення в цій частині. 
Інші доводи, наведені представником ОСОБА_1 не спростовують факту керування останнім автомобілем у стані алкогольного сп`яніння у зазначений у протоколі день та час. 
Частиною 2 статті 33 КУпАП передбачено, що при накладенні адміністративного стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність.
Виходячи із вищевикладеного, проаналізувавши надані докази в їх сукупності, враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, відсутність обставини, що пом`якшують відповідальність за вчинене адміністративне правопорушення, суддя дійшов висновку, що винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП у суді встановлена та доведена беззаперечними доказами, тому вважає за доцільне накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.
Відповідно до ст.401 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується, особою, на яку покладено таке стягнення в розмірі, передбаченому п.5 ч.2 ст.4 Закону України “Про судовий збір”, а саме, 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Таким чином, з ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір на користь держави в розмірі 665,60 грн.
Керуючись ст.ст.24, 130, 268, 279, 280, 283, 284 КУпАП, Закону України “Про судовий збір”, суддя,-
П О С Т А Н О В И В:
Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накласти адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.
Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 копійок на користь держави (стягувач Державна судова адміністрація України, отримувач коштів ГУК у м. Києві /м.Київ/ 22030106, код за ЄДРПОУ 37993783, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача UA908999980313111256000026001, код класифікації доходів бюджету 22030106).
Відповідно до ч.1 ст.307 Кодексу України про адміністративні правопорушення, штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтями 300-1, 300-2 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
Роз`яснити ОСОБА_1 , що у випадку несплати накладеного на нього штрафу у строк, установлений ч.1 ст.307 Кодексу України про адміністративні правопорушення, до нього може бути застосоване подвійне стягнення розміру штрафу визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу, в порядку ст.308 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її прийняття до Дніпровського апеляційного суду через Покровський районний суд міста Кривого Рогу.

Суддя: М.Д. Власенко