Справа № 204/1715/26
Провадження № 2/204/2412/26 

ЧЕЧЕЛІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ДНІПРА
49006, м. Дніпро, проспект Лесі Українки 77-б тел. (056) 371 27 02, inbox@kg.dp.court.gov.ua 
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

9 червня 2026 року Чечелівський районний суд міста Дніпра у складі: 
головуючої судді     Дубіжанської Т.О. 
за участю секретаря     Жеребцової В.Д.
розглянувши в порядку спрощеного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини та дружини, -

В С Т А Н О В И В :

25 лютого 2026 року позивачка звернулася до суду з позовною заявою про стягнення з відповідача аліментів на утримання малолітньої доньки – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі у розмірі 6 000 грн. щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з урахуванням індексації та на її утримання, як матері дитини до досягнення дитиною трирічного віку, в твердій грошовій сумі у розмірі 4 000 грн. щомісячно, а також просила стягнути з відповідача додаткові витрати на дитину у розмірі 1/2 частини.
В обґрунтування вимог зазначає, що між нею та відповідачем було укладено шлюб, який розірвано рішенням Чечелівського районного суду міста Дніпра від 10 січня 2026 року. Від шлюбу вони мають спільну доньку – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Зазначає, що дитина проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач добровільно фінансової допомоги не надає. На даний час, він виїхав за межі України та не приймає участі в утриманні дитини. У зв`язку з чим, дитина знаходиться на повному утриманні матері. Оскільки дитині ще не виповнилося трьох років, позивачка позбавлена можливості працювати, щоб забезпечувати себе самостійно. Тому, позивачка вимушена звернутися до суду з даним позовом. 
Ухвалою суду від 16 березня 2026 року у справі відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) сторін. Сторонам було направлено копію ухвали від 16 березня 2026 року, а також відповідачу було направлено копію позовної заяви із додатками.
Відповідач у встановлений судом строк не надав суду відзив на позовну заяву, у зв`язку з чим, суд розглядає справу за наявними матеріалами.
Вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, у зв`язку з наступним.
Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. 
Згідно з ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у шлюбі. Рішенням Чечелівського районного суду міста Дніпра від 9 січня 2026 року шлюб між сторонами було розірвано. Рішення набрало чинності 10.02.2026 року.
Від шлюбу сторони мають малолітню доньку –  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим Віддлом державної реєстрації актів цивільного стану по Новокодацькому та Чечелівському районах у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис № 405. 
Дитина проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні, допомогу на утримання дитини відповідач не надає. Будь-яких доказів протилежного, відповідачем не надано.
Згідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Враховуючи, що відповідач перебуває у працездатному віці, суд вважає, що він спроможний сплачувати аліменти на утримання спільної дитини, яка проживає разом з матір`ю.
У позовній заяві позивачка просить стягувати з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 6 000 грн. щомісячно. Однак, на підтвердження даної суми аліментів не надала належних та допустимих доказів можливості відповідача у сплаті аліментів саме в такій сумі та необхідності дитини.
Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2026 рік», прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць встановлений для дітей віком до 6 років в розмірі 2817 гривні.
Враховуючи дані обставини, суд прийшов до висновку, що справедливим та об`єктивним розміром стягнення аліментів на утримання малолітньої доньки, які необхідно стягнути з відповідача, буде 3 000 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, у зв`язку з чим позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню.
При цьому сторони не позбавлені можливості згодом, у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених СК України, звернутися до суду з позовом про зміну розміру аліментів (частина 1 статті 192 СК України).
Що стосується вимог щодо стягнення з відповідача аліментів на утримання дружини, то суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 2 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років.
Частиною 4 цієї ж статті встановлено, що право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.
Аналіз вказаних норм свідчить, що обов`язок чоловіка утримувати дружину, яка здійснює догляд за спільною дитиною до трьох років, виникає за наявності двох умов: проживання дитини разом із матір`ю та спроможність чоловіка надавати таку допомогу.
Як встановлено судом, малолітня дитина сторін - донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто не досягла трирічного віку, і проживає з матір`ю.
Позивачка позбавлена можливості повноцінно працювати через необхідність постійного догляду за дитиною.
Відповідач є працездатною особою, оскільки доказів протилежного не надано, а отже, спроможний надавати матеріальну допомогу.
Разом з тим, визначаючи розмір аліментів на утримання дружини, суд керується вимогами ст. 182 СК України.
Враховуючи дані обставини, беручи до уваги той факт, що дитина потребує постійного догляду через свій малолітній вік, а позивачка перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 3-х років, у зв`язку з чим не має можливості працювати, щоб самостійно себе забезпечувати, суд прийшов до висновку, що справедливим та об`єктивним розміром стягнення аліментів на утримання дружини, до досягнення дитиною 3-х років, буде 2 000 грн. щомісячно, у зв`язку з чим позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню.
Що стосується вимог щодо стягнення з відповідача додаткових витрат на утримання дитини, то суд зазначає наступне.
Разом із вимогою про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та дружини, позивачка, в прохальній частині позову, просила стягнути з відповідача додаткові витрати на утримання дитини.
Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Статтею 141 СК України закріплено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Згідно статті 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
У статті 185 СК України закріплено, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). 
Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.
Аналіз відповідних норм Закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.
Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких визначений зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких особливих обставини підлягають доведенню в судовому засіданні. Такі особливі обставини є індивідуальними у кожному конкретному випадку, які підлягають доведенню особою, яка пред`явила такий позов.
Однак, позовна заява не містить відомостей щодо конкретних додаткових витрат, які понесені або підлягають понесенню на дитину, не наведено обставин, з якими закон пов`язує виникнення обов`язку щодо участі у таких витратах, а також не надано належних та допустимих доказів на підтвердження їх наявності, розміру та необхідності.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що вимога про стягнення з відповідача додаткових витрат на утримання дитини є недоведеною, у зв`язку з чим, задоволенню не підлягає.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. 
Таким чином, суд вважає за необхідне допустити до негайного виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. 
Відповідно до ч. 1, 6 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Оскільки, позивачка звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду, то з відповідача необхідно стягнути на користь держави судовий збір за вимогами про стягнення аліментів на дитину у розмірі 1 331 грн. 20 коп. та за вимогами про стягнення аліментів на дружину у розмірі 1 331 грн. 20 коп., а всього суму у розмірі 2662 грн. 40 коп.
На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 84, 141, 180-185 СК України, ст. ст. 4, 12, 13, 76-81, 133, 141, 258, 259, 263-265, 274-279, 430 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини та дружини – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) аліменти на утримання малолітньої доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 3 000 грн. щомісячно, починаючи з 25 лютого 2026 року і до досягнення дитиною повноліття, в особі матері - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ), допустивши по справі негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць. 
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) аліменти на її утримання у розмірі 2 000 грн., щомісячно, починаючи з 25 лютого 2026 року і до досягнення дитиною трьох річного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 , допустивши по справі негайне виконання у межах суми платежу за один місяць.
У задоволенні решти позовних вимог – відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір за подачу позову у розмірі 2662 грн. 40 коп. 
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Чечелівський районний суд міста Дніпра шляхом подачі в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Т.О. Дубіжанська