Справа №731/150/26 
Провадження №2/731/205/26 

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 травня 2026 року       с-ще Варва

Варвинський районний суд Чернігівської області в складі:
судді          Савенка А.І.,
за участю секретаря       Леоненко Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань №1 Варвинського районного суду Чернігівської області цивільну справу за позовною заявою Чернігівського обласного центру зайнятості, поданою представником Шубенок Вікторією Анатоліївною, до ОСОБА_1 про стягнення вартості наданих соціальних послуг, -

В С Т А Н О В И В:

26 березня 2026 року до суду надійшла вказана позовна заява.
В обґрунтування позовних вимог посилаються на те, що  ОСОБА_1 у період з 07 серпня 2025 року до 05 січня 2026 року перебував на обліку у Прилуцькій філії Чернігівського обласного центру зайнятості як безробітний. Через відсутність підходящої роботи за його особистою заявою було прийнято рішення про поновлення йому статусу безробітного та відмовлено у призначенні допомоги по безробіттю.
У заяві про надання/поновлення статусу безробітного від 07 серпня 2025 року  ОСОБА_1 засвідчив особистим підписом, що він не отримує допомогу, компенсацію та/або надбавку по догляду за особою похилого віку, яка за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду або досягла 80-річного віку. 
Разом з тим, за даними Реєстру застрахованих осіб надійшла інформація про отримання ОСОБА_1 допомоги/компенсації непрацюючій працездатній особі, яка здійснює догляд за престарілим за вересень-жовтень 2025 року.
За результатами проведеної звірки (перевірки) встановлено, що ОСОБА_1 призначено компенсацію з 01 травня 2025 року по 30 квітня 2026 року за здійснення догляду за своїм батьком.
Отже ОСОБА_1 станом на день надання/поновлення статусу безробітного 07 серпня 2025 року належав до категорії зайнятого населення і не мав права на отримання статусу безробітного та отримання соціальних послуг. 
Під час перебування на обліку як безробітний  ОСОБА_1  брав участь у суспільно корисних роботах у періоди: з 11 серпня 2025 року до 29 серпня 2025 року, з 08 вересня 2025 року до 22 вересня 2025 року, з 06 жовтня 2025 року до 30 жовтня 2025 року, з 05 листопада 2025 року до 30 листопада 2025 року, з 01 грудня 2025 року до 19 грудня 2025 року.
За результатами виконання суспільно корисних робіт відповідач отримав кошти у розмірі 33 663,21 грн, які підлягають поверненню на користь Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування на випадок безробіття.
З метою вирішення спору у позасудовому порядку на адресу відповідача було направлено претензію-повідомлення від 26 січня 2026 року про повернення коштів в сумі 33 663,21 грн добровільно. Проте на теперішній час кошти так відповідачем і не відшкодовані.
У зв`язку з цим позивач просить суд стягнути з   ОСОБА_1 на користь Чернігівського обласного центру зайнятості вартість надання соціальних послуг у сумі 33 663,21 грн та сплачений судовий збір у сумі 2 662,40 грн.
Ухвалою Варвинського районного суду Чернігівської області від 08 квітня 2026 року позовну заяву прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду на 07 травня 2026 року.
Сторони в судове засідання не зявились. Відповідач   ОСОБА_1 подав заяву про визнання позову (а.с. 49). 
На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
 
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що зазначений позов слід задовольнити з таких підстав.
Судом встановлено, що 07 серпня 2025 року   ОСОБА_1 звернувся до Прилуцького філії Чернігівського обласного центру зайнятості із заявою про надання (поновлення) статусу безробітного (а.с. 12) та заявою про призначення (поновлення) виплати допомоги по безробіттю (а.с. 13). 
У заяві про надання (поновлення) статусу безробітного (а.с. 12)   ОСОБА_1 вказав, що через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, у тому числі не забезпечує себе роботою самостійно. Також підтвердив, що не отримує відповідно до законодавства, зокрема, допомогу, компенсацію та/або надбавку по догляду за дитиною особою похилого віку, яка за висновком медичного закладу потребує стороннього догляду або досягла 80-річного віку.
З вказаної заяви вбачається, що відповідач був ознайомлений з правами та обов`язками зареєстрованого безробітного та відповідальністю за подання недостовірних даних, що підтверджено його підписом.
Відповідно до персональної картки № 250225080700002 від 07 серпня 2025 року   ОСОБА_1 статус безробітного наданий 07 серпня 2025 року. Дата припинення обліку – 05 січня 2026 року (а.с. 8-9).
Згідно з індивідуальним планом працевлаштування безробітного № 250225080700002 від 07 серпня 2025 року (а.с. 10) та додатку 2 до нього (а.с. 11)   ОСОБА_1 був належним чином ознайомленим з правами та обов`язками зареєстрованих безробітних.
За результатами проведеної звірки (перевірки) встановлено, що ОСОБА_1 призначено компенсацію з 01 травня 2025 року по 30 квітня 2026 року за здійснення догляду за своїм батьком.
Відповідно до Акта № 04 від 22 січня 2026 року (а.с. 16-17), за результатами розслідування страхових випадків та обґрунтованості призначення і виплати матеріального забезпечення на випадок безробіття було встановлено, що за даними Варвинської селищної ради Прилуцького району Чернігівської області ОСОБА_1 відповідно до Порядку подання та оформлення документів, призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 вересня 2020 року № 859, у період з 01 травня 2025 року по 30 квітня 2026 року призначено компенсацію за здійснення догляду за своїм батьком.
Факт отримання   ОСОБА_1 компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі, доводиться копією повідомлення № 02-25/19, виданого 05 січня 2026 року Варвинською селищною радою Прилуцького району Чернігівської області, відповідно до якого ОСОБА_1 призначено допомогу/компенсацію непрацюючій працездатній особі, яка здійснює догляд за батьком, який через хвороби не може самостійно пересуватися та потребує соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі в період з 01 травня 2025 року до 30 квітня 2026 року (а.с. 15).
Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України «Про зайнятість населення» безробітний - особа віком від 15 до 70 років, яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів як джерела існування, готова та здатна приступити до роботи.
Відповідно до ст. 3 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», законодавство про страхування на випадок безробіття складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, цього Закону, Закону України «Про зайнятість населення» та інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини у сфері страхування на випадок безробіття, а також міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
До зайнятого населення належать особи, які працюють за наймом на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, особи, які забезпечують себе роботою самостійно (у тому числі члени особистих селянських господарств), проходять військову чи альтернативну (невійськову) службу, на законних підставах працюють за кордоном та які мають доходи від такої зайнятості, а також особи, які навчаються за денною або дуальною формою здобуття освіти у закладах загальної середньої, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти та поєднують навчання з роботою.
До зайнятого населення також належать непрацюючі працездатні особи, які фактично здійснюють догляд за дитиною з інвалідністю, особою з інвалідністю I групи або за особою похилого віку, яка за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду або досягла 80-річного віку, та отримують допомогу, компенсацію та/або надбавку відповідно до законодавства (ст. 4 Закону України «Про зайнятість населення»).
Отже, станом на день надання/поновлення статусу безробітного 07 серпня 2025 року ОСОБА_1 належав до категорії зайнятого населення і не мав права на отримання статусу безробітного та отримання соціальних послуг.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 43 Закону України «Про зайнятість населення» статусу безробітного може набути особа працездатного віку до призначення пенсії (зокрема на пільгових умовах або за вислугу років), яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи.
Застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг (ч. 2 ст. 36 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття»).
Згідно ч. 3 ст. 44 Закону України «Про зайнятість населення» відповідальність за достовірність поданих до територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, даних та документів, на підставі яких приймається рішення щодо реєстрації безробітного та призначення матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, покладається на зареєстрованого безробітного.
Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 45 Закону України «Про зайнятість населення» реєстрація безробітного припиняється у разі: встановлення факту подання особою недостовірних даних та документів, на підставі яких було прийнято рішення про надання їй статусу безробітного, призначення (виплати) матеріального забезпечення на випадок безробіття та надання соціальних послуг.
Суд, аналізуючи обставини, наведені у позові, та долучені докази, констатує, що   ОСОБА_1 під час звернення до Прилуцького філії Чернігівського обласного центру зайнятості із заявою про надання (поновлення) статусу безробітного від 07 серпня 2025 року повідомив про те, що не належить відповідно до законодавства до зайнятого населення, не має заробітку або інших доходів через відсутність роботи. Також підтвердив, що не отримує відповідно до законодавства, зокрема, допомогу, компенсацію та/або надбавку по догляду за особою похилого віку, яка за висновком медичного закладу потребує стороннього догляду або досягла 80-річного віку.
Частиною 3 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» передбачено, що сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними, стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.
Відповідно до ч. 2 ст. 7 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» одним із видів соціальних послуг є пошук підходящої роботи та сприяння у працевлаштуванні, у тому числі, шляхом організації громадських робіт та інших робіт тимчасового характеру для безробітних у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 13 липня 2011 року № 753 затверджено Порядок залучення працездатних осіб до суспільно корисних робіт в умовах воєнного стану.
Абзац 2 п. 5 Порядку до суспільно корисних робіт залучаються, зокрема, безробітні.
Фінансування суспільно корисних робіт, що виконуються зареєстрованими безробітними та незайнятими внутрішньо переміщеними особами працездатного віку з числа застрахованих осіб, які не мають статусу зареєстрованого безробітного, здійснюється за рахунок коштів Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування на випадок безробіття (далі - Фонд) в межах коштів, передбачених у бюджеті Фонду на відповідні цілі, а також коштів місцевих бюджетів, підприємств, установ, організацій, інших джерел, не заборонених законодавством (п. 10 Порядку).
Під час перебування відповідача на обліку як безробітного, у періоди: з 11 серпня 2025 року до 29 серпня 2025 року, з 08 вересня 2025 року до 22 вересня 2025 року, з 06 жовтня 2025 року до 30 жовтня 2025 року, з 05 листопада 2025 року до 30 листопада 2025 року, з 01 грудня 2025 року до 19 грудня 2025 року,  ОСОБА_1  приймав участь у суспільно корисних роботах, що підтверджується копіями договорів про організацію суспільно корисних робіт та їх фінансування, розпоряджень Варвинської селищної ради про створення тимчасових робочих місць, розпоряджень селищної ради про прийняття та звільнення з роботи, строкових трудових договорів та довідок про виконання суспільно корисних робіт (а.с. 18-54).
Згідно з копією Довідки-розрахунку розміру оплати праці та нарахованого єдиного внеску за участь в суспільно корисних роботах, сума нарахованої оплати та єдиного внеску безробітному   ОСОБА_1 , які підлягають поверненню за періоди: з 11 серпня 2025 року до 29 серпня 2025 року, з 08 вересня 2025 року до 22 вересня 2025 року, з 06 жовтня 2025 року до 30 жовтня 2025 року, з 05 листопада 2025 року до 30 листопада 2025 року, з 01 грудня 2025 року до 19 грудня 2025 року, становить 33 663,21 грн (а.с. 55).
Спрямовані позивачем заходи на вирішення спору у позасудовому порядку не дали позитивного результату, оскільки на теперішній час кошти так відповідачем і не відшкодовані.
Згідно з ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок іншої особи, в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочинну або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).
Відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.
Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала.
Отже, для виникнення зобов`язання, передбаченого ст. 1212 ЦК України, важливим є сам факт безпідставного набуття або збереження, а не конкретна підстава, за якою це відбулося.
Статтею 1215 ЦК України визначено, що не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї пенсії, допомоги, стипендії відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.
Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Частиною 1, 6 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
З урахуванням вищенаведеного, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд дійшов висновку, що оскільки   ОСОБА_1 , станом на день надання/поновлення статусу безробітного 07 серпня 2025 року, в період з 01 травня 2025 року до 30 квітня 2026 року, належав до категорії зайнятого населення і не мав права на отримання статусу безробітного та отримання соціальних послуг у зв`язку з тим, що отримував допомогу/компенсацію непрацюючій працездатній особі, яка здійснює догляд за батьком, який через хвороби не може самостійно пересуватися та потребує соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі, то у суду є підстави вважати, що він діяв недобросовісно, а тому отримані ним кошти за результатами наданих йому соціальних послуг, тобто заробітна плата за виконання суспільно корисних робіт та єдиний внесок, на загальну суму 33 663,21 грн підлягають поверненню позивачу як безпідставно отримані.
Таким чином, заявлені позивачем вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.
З матеріалів справи вбачається, що позивачем при подачі позовної заяви сплачено судовий збір в сумі 2 662,40 грн (а.с. 1, 2), який відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України покладається на відповідача.
Згідно з ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.
Враховуючи наведене, оскільки відповідач визнав позовні вимоги до початку розгляду справи по суті, то враховуючи положення ст.ст. 141, 142 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути 50% судового збору, а позивачу необхідно повернути з державного бюджету 50% сплаченого ними судового збору. 
На підставі наведеного, керуючись ст. 141, 142, 247, 263, 265, 273, 354 ЦПК України, суд –
В И Р І Ш И В:

Позовну заяву Чернігівського обласного центру зайнятості, подану представником Шубенок Вікторією Анатоліївною, до ОСОБА_1 про стягнення вартості наданих соціальних послуг задовольнити.
Стягнути з  ОСОБА_1  ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Чернігівського обласного центру зайнятості (код ЄДРПОУ 03491464; юридична адреса: 14000, м. Чернігів, вул. Коцюбинського, 40) за реквізитами: р/р UA518201720355409444400706362 (Державна казначейська служба України, м. Київ, МФО 820172, одержувач - Чернігівський обласний центр зайнятості, вартість наданих соціальних послуг в сумі 33 663 (тридцять три тисячі шістсот шістдесят три) гривні 21 копійка.
Стягнути з  ОСОБА_1  ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Чернігівського обласного центру зайнятості (код ЄДРПОУ 03491464; юридична адреса: 14000, м. Чернігів, вул. Коцюбинського, 40) за реквізитами: р/р UA518201720355409444400706362 (Державна казначейська служба України, м. Київ, МФО 820172, одержувач - Чернігівський обласний центр зайнятості, сплачений судовий збір у сумі 1 331 (одна тисяча триста тридцять одна) гривня 20 копійок.
Головному управлінню Державної казначейської служби України в Чернігівській області, код ЄДРПОУ 37972475, що розташоване за адресою: 14000, м. Чернігів, вул. Реміснича, б. 27, повернути позивачу Чернігівському обласному центру зайнятості, код ЄДРПОУ 03491464, з державного бюджету 50 відсотків судового збору в сумі 1 331 (одна тисяча триста тридцять одна) гривня 20 копійок, сплаченого при поданні позову в сумі 2 662 (дві тисячі шістсот шістдесят дві) гривні 40 копійок на р/р UA528999980313161206000025691, код отримувача 37972475, через Державну казначейську службу України, м. Київ, відповідно до платіжної інструкції № 2093 від 25 березня 2026 року.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя          А.І.Савенко