Справа № 214/2250/26
2-о/214/101/26
Р І Ш Е Н Н Я
Іменем України
09 червня 2026 року м. Кривий Ріг
Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, у складі:
головуючого судді Сіденка С.І.,
за участю секретаря судового засідання Розстальної К.В.,
за відсутності сторін,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Головне управління Пенсійного фонду України в Львівській області, про встановлення факту належності заявнику диплому про освіту та трудової книжки,
ВСТАНОВИВ:
Заявник ОСОБА_1 , звернулась до суду із заявою про встановлення факту належності заявниці ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 : трудової книжки серії НОМЕР_2 від 21.02.1983 року, оформленої на ім`я « ОСОБА_2 »; диплому про освіту серії НОМЕР_3 від 01.03.1984 року, виданого на ім`я « ОСОБА_2 » та визнати, що записи імені « ОСОБА_3 », « ОСОБА_3 » та « ОСОБА_3 » стосуються однієї і тієї ж особи – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що 01 грудня 2025 року Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області прийнято рішення № 046150019090 про відмову мені, ОСОБА_1 , у призначенні пенсії за віком. Підставою відмови стало не зарахування до страхового стажу: періодів роботи згідно трудової книжки серії НОМЕР_2 від 21.02.1983 року; періоду навчання з 01.09.1980 по 24.02.1984 згідно диплому про освіту серії НОМЕР_3 від 01.03.1984 року. Причиною не зарахування є різне написання імені заявника російською мовою: у паспорті: « ОСОБА_3 »; у трудовій книжці та дипломі: « ОСОБА_3 ». Пенсійний фонд послався на пункт 26 Постанови КМУ № 637 від 12.08.1993 року, відповідно до якого факт належності документа особі у разі розбіжностей в написанні імені встановлюється у судовому порядку. Повідомляю, що 14 листопада 2025 року Українським бюро лінгвістичних експертиз НАН України надано експертний висновок № 056/2052-а, згідно з яким записи імені « ОСОБА_3 », « ОСОБА_3 » та « ОСОБА_3 » є ідентичними варіантами одного імені.
Згідно до свідоцтва про укладення шлюбу НОМЕР_4 від 07.02.1986 року, я уклала шлюб із ОСОБА_4 , після чого мені було присвоєно прізвище « ОСОБА_5 ». 01 травня 1984 року мною було отримано диплом Жданівського технікуму міського електротранспорту серії НОМЕР_3 , оформлений мовою оригіналу на ім`я « ОСОБА_6 ». Згідно з трудовою книжкою серії НОМЕР_2 від 21.02.1983 року, я була працевлаштована учнем електромеханіка. У вказаній трудовій книжці зазначено дошлюбне прізвище « ОСОБА_7 » та післяшлюбне прізвище « ОСОБА_5 », ім`я та по батькові російською мовою – « ОСОБА_2 », а також дату народження – ІНФОРМАЦІЯ_3 . Окрім того, у трудовій книжці міститься запис про зміну прізвища на підставі свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_5 від 07.02.1986 року. Разом із тим, паспорт громадянина України, свідоцтво про народження, свідоцтво про укладення шлюбу, реєстраційний номер облікової картки платника податків (РНОКПП), довідка внутрішньо переміщеної особи, а також свідоцтво про загальнообов`язкове державне соціальне страхування містять однакові відомості щодо мого імені – « ОСОБА_3 », дати народження – ІНФОРМАЦІЯ_4 та місця народження – с. Великий Бейсуг Канівського району Краснодарського краю, Росія. У документах, складених російською мовою, моє ім`я вказане як « ОСОБА_3 », що є російськомовним перекладом імені « ОСОБА_3 ». Таким чином, написання імен « ОСОБА_3 », « ОСОБА_3 » є варіантами написання одного й того ж імені українською та російською мовами і стосуються однієї особи – мене, ОСОБА_1 . Наявні розбіжності у написанні імені та окремих анкетних даних у документах обумовлені перекладом з російської мови та особливостями ведення документації у відповідний період, що не спростовує належність зазначених документів саме мені.
Для реалізації завницею права на призначення пенсії за віком, останній необхідно встановити факт належності їй трудової книжки серії НОМЕР_2 від 21.02.1983 року, оформленої на ім`я « ОСОБА_2 »; диплому про освіту серії НОМЕР_3 від 01.05.1984 року, виданого на ім`я « ОСОБА_6 » та визнати, що записи імені « ОСОБА_3 », « ОСОБА_3 » та « ОСОБА_3 » стосуються однієї і тієї ж особи – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який у позасудовому порядку встановити неможливо, у зв`язку з чим ОСОБА_1 змушена звернутися до суду з даною заявою. 
Ухвалою від 10 березня 2026 року заяву залишено без руху, після усунення недоліків ухвалою суду від 23 березня 2026 відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено проводити за правилами окремого провадження із викликом сторін.
Заявниця в судове засідання не з`явилася повідомлялась належним чином у встановленому законом порядку. Причини неявки невідомі.
Представник заінтересованої особи - Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, будучи належним чином повідомленим про місце, дату і час розгляду справи, також у судове засідання не з`явився, надав письмові пояснення по справі, просив суд врахувати їх при винесенні рішення та слухати справу без участі представника заінтересованої особи.
Відповідно до ч. 2ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється.
У зв`язку з чим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу.
Суд, дослідивши письмові докази по справі, прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст.76ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до ст.89ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Судом встановлено, що заявниця 01 грудня 2025 року Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області прийнято рішення № 046150019090 про відмову мені, ОСОБА_1 , у призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загально обов`язкове державне пенсійне страхування». 
Рішенням № 046150019090 від 01.12.2025 року, заявниці ОСОБА_1 було відмовлено у призначенні пенсії у зв`язку з незарахування до страхового стажу: періодів роботи згідно трудової книжки серії НОМЕР_2 від 21.02.1983 року; періоду навчання з 01.09.1980 по 24.02.1984 згідно диплому про освіту серії НОМЕР_3 від 01.03.1984 року.
Як вбачається з зазначеного рішення, за доданими ОСОБА_1 документами, останній не зараховано до страхового стажу період роботи згідно трудової книжки серії НОМЕР_2 від 21.02.1983 року і період навчання з 01.09.1980 по 24.02.1984, згідно диплому про освіту НОМЕР_3 від 01.03.1984, оскільки зазначене ім`я особи у документах «   ОСОБА_8 » (російською мова) не відповідає імені « ОСОБА_3 ия» (російською мова), згідно паспортних даних. Для зарахування необхідно долучити довідки про періоди роботи видані на підставі первиних документів або довести приналежність трудової книжки, оскільки її ім`я «(російською мовою) не відповідає паспортним даним « ОСОБА_3 ия», чим порушено пункт 26 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637.
Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу НОМЕР_4 від 07.02.1986 року, я уклала шлюб із ОСОБА_4 , після чого мені було присвоєно прізвище « ОСОБА_5 ». 
Як вбачається з диплому виданого Жданівського технікуму міського електротранспорту серії ЖТ № 985518 від 01.05.1984 року, оформлений мовою оригіналу на ім`я « ОСОБА_6 ». 
Згідно з трудовою книжкою серії НОМЕР_2 від 21.02.1983 року, я була працевлаштована учнем електромеханіка. У вказаній трудовій книжці зазначено дошлюбне прізвище « ОСОБА_7 » та післяшлюбне прізвище « ОСОБА_5 », ім`я та по батькові російською мовою – « ОСОБА_2 », а також дату народження – ІНФОРМАЦІЯ_3 . Окрім того, у трудовій книжці міститься запис про зміну прізвища на підставі свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_5 від 07.02.1986 року.
Разом із тим, паспорт громадянина України, свідоцтво про народження, свідоцтво про укладення шлюбу, реєстраційний номер облікової картки платника податків (РНОКПП), довідка внутрішньо переміщеної особи, а також свідоцтво про загальнообов`язкове державне соціальне страхування містять однакові відомості щодо мого імені – «   ОСОБА_9 », дати народження – ІНФОРМАЦІЯ_4 та місця народження – с. Великий Бейсуг Канівського району Краснодарського краю, Росія. У документах, складених російською мовою, моє ім`я вказане як « ОСОБА_3 », що є російськомовним перекладом імені « ОСОБА_3 ».
Відповідно до Українського бюро лінгвістичних експертиз НАН України надано експертний висновок № 056/2052-а, від 14.11.2025 згідно з яким записи імені « ОСОБА_3 », « ОСОБА_3 » та « ОСОБА_3 » є ідентичними варіантами одного імені.
Згідно із положеннями статті 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Згідно з п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.
Відповідно із п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», на підставі п.6 ст. 273 ЦПК суд може встановлювати факти належності особ і документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, наприклад, довідок про поранення чи перебування у госпіталі у зв`язку з пораненням, повідомлення військових частин, військкоматів і інших органів військового управління про загибель чи пропажу без вісті в зв`язку з обставинами військового часу, а також заповіту, страхового свідоцтва (полісу), ощадної книжки, трудової книжки, іншого документа про трудовий стаж.
Відповідно до вимог Закону України «Про Пенсійне забезпечення», а також Постанови Управління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 N22-1 «Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», дані про особу для довідок для призначення пенсії заносяться в довідки із особових справ осіб, що працювали на підприємстві, та наказів по підприємству.
Відповідно до вимог пункту 26 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою КМУ України від 12.08.1993 № 637, якщо ім`я, по батькові та прізвище, як і зазначені в документі, що підтверджує стаж роботи, не збігаються з ім`ям, по батькові або прізвищем особи за паспортом громадянина України або свідоцтвом про народження, факт приналежності цього документа даній особі може бути встановлено у судовому порядку.
Згідно зі ст. 319 ЦПК України, у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів.
Таким чином, для реалізації ОСОБА_1 права на призначення пенсії за віком, останній необхідно встановити факт належності їй трудової книжки серії НОМЕР_2 від 21.02.1983 року та диплому про освіту серії НОМЕР_3 від 01.05.1984 року, який у поза судовому порядку встановити не можливо.
Судові витрати у справах окремого відповідно до частини 7 статті 294 ЦПК України не відшкодовуються.
Керуючись ст. ст. 45, 46, 76, 89, 293, 315, 319 ЦПК України, -
УХВАЛИВ:
Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Головне управління Пенсійного фонду України в Львівській області, про встановлення факту належності заявнику диплому про освіту та трудової книжки задовольнити.
Встановити факт належності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 : трудової книжки серії НОМЕР_2 від 21.02.1983 року, оформленої на ім`я « ОСОБА_2 »; диплому про освіту серії НОМЕР_3 від 01.05.1984 року, виданого на ім`я « ОСОБА_6 ».
Визнати, що записи імені « ОСОБА_3 », « ОСОБА_3 » та « ОСОБА_3 » стосуються однієї і тієї ж особи – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складенняповного судового рішення.

Відомості про сторони:
Заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .
Заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Львівській області, м. Львів, вул. Митрополита Андрія, 10, код ЄДРПОУ 13814885.

Суддя С.І. Сіденко