Справа № 388/402/26 
пров. 1-кп/393/79/26

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 травня 2026 року селище Кам`янець

Новгородківський районний суд Кіровоградської області 
в складі головуючого судді   ОСОБА_1 ,
при секретарі судових засідань ОСОБА_2 ,
за участі обвинуваченої ОСОБА_3 ,
прокурора ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду селища Кам`янець дистанційно в режимі відеоконференції з Долинським районним судом Кіровоградської області, обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено в Єдиний реєстр досудових розслідувань 11.10.2025 року за № 12025121030000320 за обвинуваченням
ОСОБА_3 ,           ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Долинська         Долинського району Кіровоградської          області, громадянки України, не працюючої,         незаміжньої, з повною загальною         середньою освітою, являється матір`ю  двох        малолітніх дітей, зареєстроване місце          проживання                       АДРЕСА_1 , раніше не судимої, 

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.135, ст.166 Кримінального кодексу України, -

В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_3 , будучи матір`ю малолітніх доньок  ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживала з ними у власному домоволодінні, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .
Сім`я ОСОБА_3 , перебувала на обліку у службі в справах дітей Долинської міської ради Кіровоградської області із 25 січня 2025 року до 25 серпня 2025 року як така, що опинилася в складних життєвих обставинах, через неналежне виконання батьками батьківських обов`язків.
Під час перебування на обліку вказаної родини, службою в справах дітей Долинської міської ради Кіровоградської області ОСОБА_3 неодноразово оголошено попередження щодо покращення умов проживання дітей та догляду за ними.
Незважаючи на це, ОСОБА_3 злісно ухилилася від виконання батьківських обов`язків по догляду за дитиною ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме: починаючи з 07.10.2025 року по 11.10.2025 року, усвідомлюючи те, що її малолітня донька захворіла, що супроводжувалося зовнішніми ознаками: слабкістю, відмовою від їжі, високою температурою, кашлем, болем у грудях, не вжила жодних елементарних заходів для її лікування та виклику медичних працівників і надання дитині медичної допомоги та госпіталізації дитини до медичного закладу, внаслідок чого 11.10.2025 року о 16:05 год за місцем проживання в будинку АДРЕСА_1 настала смерть дитини - ОСОБА_5 .
Згідно висновку судово-медичної експертизи №120 від 01.12.2025 року смерть ОСОБА_5 настала внаслідок легеневої недостатності, викликаної двухсторонньою пневмонією. 
Згідно висновку комісійної судово-медичної експертизи № 91 від 24.12.2025 року, настання смерті ОСОБА_5 могло бути попереджене за умови своєчасного звернення за медичною допомогою, більш раннього звернення за медичною допомогою, рання діагностика, встановлення правильного діагнозу та проведення лікування відповідно до встановленого діагнозу в умовах лікувального закладу згідно до існуючих стандартів медичної допомоги дітям з пневмонією.
Крім цього, ОСОБА_3 , будучи обізнаною про хворобу малолітньої доньки ОСОБА_5 , перебуваючи у період часу з 06.10.2025 р. по 11.10.2025 р. у будинку разом з малолітньою донькою, де вони проживали, спостерігала явні симптоми хвороби доньки, що супроводжувалися зовнішніми ознаками: слабкістю, відмовою від їжі, високою температурою, кашлем, болем у грудях.
При цьому, усвідомлюючи, що стан доньки різко з кожним днем погіршується, ОСОБА_3 не вжила жодних елементарних заходів для її лікування та виклику медичних працівників і надання дитині медичної допомоги та госпіталізації до медичного закладу, а малолітня ОСОБА_5 через малолітство не мала можливості вжити заходів до самозбереження внаслідок безпорадного стану у зв`язку з хворобою.
Всупереч вимог ст. 6 Закону України «Про охорону дитинства», ст.3 Закону України «Про екстрену медичну допомогу», за обставин явної потреби дитини у кваліфікованій медичній допомозі та знаходження в небезпечному для життя стані, ОСОБА_3 , яка повинна була і могла передбачити наслідки у вигляді смерті дитини, маючи при цьому можливість зробити це, усвідомлюючи, що вона являється єдиним дорослим членом родини та відповідальна за життя і здоров`я своїх дітей, не звернулася для надання кваліфікованої медичної допомоги своїй малолітній доньці до закладів охорони здоров`я, а отже не вжила заходи для забезпечення своєчасного надання ОСОБА_5 необхідної професійної, кваліфікованої, медичної допомоги, чим проявила байдужість до права дитини на життя, не вжила елементарних необхідних та можливих заходів для його збереження.
Таким чином, ОСОБА_3 залишила малолітню у безпорадному, небезпечному для життя стані в будинку за місцем свого мешкання, та лише 11.10.2025 р. о 15 годині 27 хвилин здійснила виклик до органів поліції та по приїзду працівники швидкої медичної допомоги зафіксували смерть малолітньої ОСОБА_5 .
Згідно висновку судово-медичної експертизи № 120 від 01.12.2025 року смерть ОСОБА_5 настала внаслідок легеневої недостатності, викликаної двухсторонньою пневмонією.
Згідно висновку комісійної судово-медичної експертизи № 91 від 24.12.2025 р., настання смерті ОСОБА_5 могло бути попереджене за умови своєчасного звернення за медичною допомогою, більш раннього звернення за медичною допомогою, рання діагностика, встановлення вірного діагнозу та проведення лікування відповідно до встановленого діагнозу в умовах лікувального закладу згідно до існуючих стандартів медичної допомоги дітям з пневмонією. 
Допитана у судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 вину у вчиненні інкримінованих їй кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.135, ст.166  КК України визнала та пояснила, що вона в повній мірі розуміє суть та обсяг пред`явленого обвинувачення та визнає всі обставини вчинення нею інкримінованих правопорушень. Також суду пояснила, що дійсно вона була матір`ю трьох дітей ОСОБА_6 2012 року народження, ОСОБА_7 , з якими проживала у будинку в селі Олександрівка Долинської територіальної громади. На початку жовтня ОСОБА_6 захворіла і сказала їй, що це ангіна, почала кашляти та в неї піднялася температура. Тому вона не відпустила доньку до школи та дала жарознижувальні ліки, але легше дитині не ставало. Потім вона поїхала у м.Долинська де купила противірусні та жарознижувальні ліки, які давала ОСОБА_6 . В лікарню не зверталася, оскільки захворіли і інші доньки, тому вона не мала змоги туди поїхати. 11.10.2025 року у ОСОБА_6 піднялася температура до 39 ?, і вона лише з восьмого разу додзвонилася на телефон швидкої допомоги, проте, коли швидка допомога приїхала дитина померла. Після смерті ОСОБА_6 , двоє її дітей перебувають у старшої сестри. У вчиненому кається.
Вина обвинуваченої ОСОБА_3 у вчинені кримінальних правопорушень передбачених ч.3 ст.135, ст.166 КК України за обставин викладених в обвинувальному акті, окрім її показів, які наданні у судовому засіданні, також підтверджується і дослідженими в судовому засіданні наступними доказами:
- протоколом огляду місця події від 11.10.2025 року, а саме території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 за участі двох понятих, де під час огляду виявлено лікарські препарати, а саме: фурацилін, імунофллазід, тонзилотрен (з фототаблицями) (а.с.67-85) ;
- постановою про визнання речей речовими доказами, долучення їх до кримінального провадження від 13.10.2025 року, згідно якої виявлені та вилучені речі в ході ОМП 11.10.2025 року в будинку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: три паперові пакування з вмістом полімерних пластин з пігулками, що поміщені до спеціального пакета WAR 1342399 визнано речовими доказами та долучено до матеріалів кримінального провадження № 12025121030000320, і здано до кімнати зберігання речових доказів ВП № 1 (м. Долинська) КРУП ГУНП в Кіровоградській області (а.с.86-86зворот);
- квитанцією про отримання на зберігання речових доказів від 22.10.2025 року (а.с.87);
- висновком експерта № 120 від 01.12.2025 року, згідно якого при судово-медичному дослідженні тіла померлої ОСОБА_5 2012 року народження, тілесних ушкоджень не виявлено. Враховуючи морфологічні дані отримані при дослідженні тіла померлої ОСОБА_5 та дані судово-гістологічного дослідження, експерт прийшов до висновку, що смерть ОСОБА_5 настала внаслідок легеневої недостатності, викликаної двухсторонньою пневмонією (а.с.88-89зворот);
- висновком експерта № 91 від 24.12.2025 року, згідно якого 1) під час проведення судово-медичної експертизи тіла померлої ОСОБА_5 ,  ІНФОРМАЦІЯ_2 встановлено наявність гострого запального захворювання органів дихання, а саме двобічної пневмонії, що підтверджується характерними макроскопічними змінами легень виявленими при судово-медичній експертизі та даними судово-гістологічного дослідження (Висновок експерта №1075 від 25.11.2025р. « ... виражене кровонаповнення судин, запальна клітинна інфільтрація, набряк легеневої тканини, ателектази та дистелектази»). Окрім цього, у внутрішніх органах (серці, печінці, нирках) виявлено дистрофічні зміни гіпоксичного генезу, що є наслідком затяжного тяжкого перебігу основного захворювання. Враховуючи відсутність будь-якої іншої медичної документації, яка б могла засвідчити наявність захворювання у ОСОБА_5 , сказати на які ще захворювання хворіла за життя, не представляється можливим. 2) Смерть ОСОБА_5 настала внаслідок двобічної пневмонії, яка призвела до розвитку гострої легеневої (дихальної) недостатності, що й стало безпосередньою причиною смерті. 3) З урахуванням характеру встановленого захворювання, віку дитини, відсутності супутніх хронічних захворювань та вроджених вад розвитку, виявлених під час проведення судово-медичної експертизи (розтину), та відсутність будь-якої іншої медичної документації, яка б могла засвідчити наявність захворювання за життя у дитини, настання смерті ОСОБА_5 могло бути попереджене за умови своєчасного звернення за медичною допомогою, ранньої діагностики, встановлення вірного діагнозу та проведення лікування відповідно до встановленого діагнозу в умовах лікувального закладу згідно до існуючих стандартів медичної допомоги дітям з пневмонією (а.с.90-94);
- постановою судді Долинського районного суду Кіровоградської області від 10.12.2024 року, якою ОСОБА_3 визнано винною у вчиненні адміністративних правопорушень передбачених ч.1 ст.184 КУпАП (а саме ухилення від виконання батьківських обов`язків по вихованню малолітніх дітей) (а.с.98-98зворот);
- копіями протоколів про адміністративні правопорушення серії ВАД № 268588 від 31.10.2024 за ч.1 ст.184 КУпАП, серії ВАД 268586 від 31.10.2024 року за ч.1 ст.184 КУпАП, серії ВАД № 268587 від 31.10.2024 року за ч.1 ст.184 КУпАП (а.с.99,100, 101);
- постановою про визнання речей речовими доказами та долучення їх до кримінального провадження від 24.12.2025 року, згідно якої два цифрові відео файли S5160001.MP4 та S5160002.MP4, записані на оптичний «DVD-R 4.7Gb», який запаковано до паперового конверту з вмістом файлів слідчого експерименту, визнано речовими доказами і долучено до матеріалів кримінального провадження № 12025121030000320 від 11.10.2025 року та їх залишено в матеріалах кримінального провадження (а.с.102-102 зворот);
- повідомленням КЗ «Долинський міський центр соціальних служб» від 23.10.2025 року № 01-20/379 про те, що сім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що проживає за адресою АДРЕСА_1 отримувала послугу соціального супроводу сімей/осіб, які перебувають у складних життєвих обставинах з 22.01.2025 року по 21.07.2025 року. Надання послуги соціального супроводу сім`ї було припинено в зв`язку з подоланням складних життєвих обставин (а.с.107).
Судом також досліджено докази, які характеризують особу обвинуваченої. 
В рішеннях Європейського суду з прав людини, зокрема по справах ''Ірландія проти Сполученого Королівства'' від 18.01.1978р., ''Коробов проти України'' від 21.10.2011р. вказано, що при оцінці доказів, суд, як правило, застосовує критерій доведення вини ''поза розумним сумнівом'', така доведеність може випливати із співвідношення достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.
Суд вважає, що вина ОСОБА_3 у злісному невиконанні батьками встановлених законом обов`язків по догляду за дитиною, що спричинило тяжкі наслідки та завідомому залишенню без допомоги особи, яка перебуває в небезпечному для життя стані і позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження через малолітство, хворобу, якщо той, хто залишив без допомоги, зобов`язаний був піклуватися про цю особу і мав змогу надати їй допомогу, що спричинило смерть особи, доведена повністю та її дії органом досудового розслідування правильно кваліфіковані за ст.166 та ч.3 ст.135 КК України.
Вина обвинуваченої у вчинені даних кримінальних правопорушень доведена в судовому засіданні ''поза розумним сумнівом'' та випливає із співвідношення достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків (доказів).
При призначенні обвинуваченій виду та міри покарання, суд виходить з того, що відповідно до ст.65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень. Виходячи із принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу.
Так, судом встановлено, що обвинувачена ОСОБА_3 вчинила два кримінальні правопорушення, які відносяться до нетяжкого та тяжкого злочинів, незаміжня, являється матір`ю двох малолітніх дітей, не працює, інвалідом не являється, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, має негативну характеристику за місцем проживання, раніше не судима.
Відповідно до ст.66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченій, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень.
Під час досудового розслідування стороною обвинувачення, ОСОБА_3 обставиною, що обтяжує покарання було встановлено – вчинення кримінального правопорушення щодо малолітньої дитини, проте, ця обставина не може бути враховане судом як обтяжуюча, оскільки є ознакою злочину, що впливає на його кваліфікацію. 
Відповідно до ст.67 КК України судом не встановлено обставин, які обтяжують покарання обвинуваченій.
Згідно досудової доповіді наданої Кропивницьким РС № 5 філії ДУ «Центр пробації» в Кіровоградської області від 20.04.2026 року встановлено, що ОСОБА_3 має середній рівень ризику вчинення повторного кримінального правопорушення та високий рівень ризику небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб та на думку органу пробації можливе її виправлення без ізоляції від суспільства.
Призначаючи покарання обвинуваченій, суд також враховує рішення Європейського суду з прав людини у справі "Скополла проти Італії" від 17.09.2009 року, в якому суд зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.
На підставі викладеного, враховуючи ступінь тяжкості вчинених обвинуваченою ОСОБА_3 двох кримінальних правопорушень, які відносяться до нетяжкого та тяжкого злочинів, особу обвинуваченої, яка незаміжня, є матір`ю двох малолітніх дітей, не працює, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання має негативну характеристику, раніше не судима, також беручи до уваги обставини, які пом`якшують покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання, суд реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, вважає, що обвинуваченій ОСОБА_3 необхідно призначити покарання відповідно до санкцій  ч.3 ст.135 та ст.166 КК України за кожне кримінальне правопорушення окремо, а саме за ч.3 ст. 135 КК України у виді позбавлення волі, та за ст.166 КК України у виді позбавлення волі, що є справедливим, доцільним та достатнім покаранням для виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нею нових правопорушень, що цілком відповідає тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особі винної.
Із змісту ч.1 ст.70 КК України слідує, що при сукупності кримінальних правопорушень суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожне кримінальне правопорушення окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.
Тому, враховуючи вищенаведене на підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень обвинуваченій ОСОБА_3 необхідно призначити покарання, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, у виді позбавлення волі.
На підставі викладеного, враховуючи практику Європейського суду з прав людини, обставини справи, ступінь тяжкості вчинених злочинів та матеріали, які характеризують особу обвинуваченої, суд вважає, що виправлення та перевиховання останньої можливе тільки за умови ізоляції її від суспільства.
Виходячи з принципів співмірності та індивідуалізації таке покарання за своїм видом та розміром, на думку суду, відповідатиме ступеню тяжкості вчинених злочинів, є справедливим, а також необхіднім та достатнім для виправлення обвинуваченої і попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.
Разом з тим, враховуючи сукупність вищевказаних обставин, суд не вбачає підстав для застосування ст.75 КК України та звільнення обвинуваченої від відбування покарання з випробуванням чи призначення покарання з урахуванням ст.69 КК України, оскільки звільнення обвинуваченої від відбування призначеного покарання з випробуванням або призначення їй більш м`яких покарань, ніж передбачені санкціями ч.3 ст.135 та ст.166 КК України не сприятиме дотриманню мети покарання, виправленню та перевихованню обвинуваченої.
Окрім того, суд зазначає що наявність в матеріалах справи висновку органу пробації, згідно з яким виправлення ОСОБА_3 можливе без ізоляції від суспільства, у даному випадку жодним чином не зменшує суспільної небезпеки вчинених обвинуваченою кримінальних правопорушень.
Строк відбування покарання ОСОБА_3 необхідно рахувати з моменту її фактичного затримання після набрання вироком законної сили.
Цивільний позов по справі не заявлений. Судові витрати відсутні.
У відповідності до ст.100 КПК України речові докази по кримінальному провадженню: три паперові пакування з вмістом полімерних пластин з пігулками, поміщені до спеціального пакета WAR 1342399, які здано до кімнати зберігання речових доказів ВП № 1 (м. Долинська) КРУП ГУНП в Кіровоградській області — необхідно знищити; два цифрові відео файли S5160001.MP4 та S5160002.MP4, записані на оптичний «DVD-R 4.7Gb», який запаковано до паперового конверту з вмістом файлів слідчого експерименту, які залишено в матеріалах кримінального провадження — необхідно залишити при матеріалах кримінального провадження.
Згідно з ч.5 ст.72 КК України, попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті.
В той же час, відповідно до положень ч.7 ст.72 КК України домашній арешт зараховується судом у строк покарання за правилами, передбаченими в ч. 1 ст. 72 КК України, виходячи з такого їх співвідношення - три дні цілодобового домашнього арешту відповідають одному дню позбавлення волі.
Ухвалою слідчого судді Долинського районного суду Кіровоградської області від 25.12.2025 до підозрюваної ОСОБА_3 було застосовано запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту на період з 25.12.2025 року по 21.02.2026 року включно.
А тому відповідно до ч.7 ст.72 КК України необхідно зарахувати обвинуваченій ОСОБА_3 у строк призначеного покарання у виді позбавлення волі строк цілодобового домашнього арешту з 25.12.2025 р. по 21.02.2026 р. включно із розрахунку три дні цілодобового домашнього арешту відповідають одному дню позбавлення волі. 
Оскільки процесуальні витрати по кримінальному провадженню відсутні, суд не вирішує питання щодо процесуальних витрат. Підстав для обрання запобіжного заходу ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили судом не встановлено. 
Керуючись ст.ст.94 , 100, 366-368, 373, 374, 376, 377, ч.15 ст.615 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В :
ОСОБА_3  визнати винною у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.3 ст.135 та ст.166 КК України та призначити покарання:
- за ч.3 ст. 135 КК України – у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі; 
- за ст.166 КК України – у виді 2 ( двох) років позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.
Відповідно до ч.7 ст.72 КК України зарахувати обвинуваченій ОСОБА_3 у строк призначеного покарання у виді позбавлення волі строк цілодобового домашнього арешту з 25.12.2025 року по 21.02.2026 року включно із розрахунку три дні цілодобового домашнього арешту відповідають одному дню позбавлення волі. 
Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту фактичного її затримання після набрання вироком законної сили.
Речові докази: три паперові пакування із вмістом полімерних пластин з пігулками, поміщені до спеціального пакета WAR 1342399, які здано до кімнати зберігання речових доказів ВП № 1 (м. Долинська) КРУП ГУНП в Кіровоградській області — знищити; два цифрові відео файли S5160001.MP4 та S5160002.MP4, записані на оптичний «DVD-R 4.7Gb», який запаковано до паперового конверту з вмістом файлів слідчого експерименту, які залишено в матеріалах кримінального провадження — залишити при матеріалах кримінального провадження.
На вирок можуть бути подані учасниками судового провадження апеляційні скарги до Кропивницького апеляційного суду через Новгородківський районний суд Кіровоградської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається (направляється) обвинуваченій та прокурору.

Суддя ОСОБА_1